— 94 — 



een missräkning, som genom tidsens förlopp, icke så noglia 

 sedan är achtat, sin vbrspmng liafver; Ty skall det här effter 

 granneligen i acht tagas, att uppå bemelte Spantnåls Tunna 

 just 56 kannor måhles efter det gambla och rätta måhlet, 

 dock väl förståendes att sjelfva tunnan icke derigenom större 

 göres, utan oförändradt förbli/ver widh den stoorlck som 

 hon för detta haft hafver». Derjemte stadgades, att tunnan 

 skulle hålla »52 Faat eller Kappar, så att en kappa håller 

 Il kanna». 



Under förutsättning, alt Stockholms-tunnan verkligen för- 

 blef oförändrad, borde den nya Stockholms-kannan således hafva 



KKf A 



blifvit = 98,4 n. v. kubikdec.t.; kannan fastställdes likväl, 



56 



uti Stjeknhjelms oftanämnde »Jl/ensum» af ur 1664 samt i 

 '1733, 17 37 och- 1739 ärs Kongl. förordningar angående mätt 

 och vigt, till jemnt 100 n. v. kubikdec.t., hvarigenom således 

 tunnan i sjelfva verket ökades till 5600 kubikdec.t. Att detta 

 verkligen inträffat torde kunna slutas deraf, att, i händelse 

 Stockholms-tunnan år 165 1 verkligen innehållit 5600 kubik- 

 tum, Stockholms-kannan då bordt vara = ^—=103,7 kubik- 



tum. Men som V I 03,7=4,698 öfverstiger med 0,026 tum förut- 

 nämnde af Stjer.nhjelji år 1651 uppritade, vederbörligen kor- 

 rigerade mått för sidan till en kub lika med kannan, och 



y 175 = 5.593 öfverstiger med 0.031 tum hans sida till en kub 

 lika med kappen, synes ett sådant antagande obefogadt, och 

 Stockholms-tunnan verkligen vara ökad. Att någon ändring 

 skett är ock i hög grad sannolikt, af det skäl, att det ju är 

 knappt tänkbart, att, då man delade den gamla Stockholms- 

 tunnan i 56 delar i stället för 54, man skulle erhålla precist 

 100 kubikdec.t. Dcremot synes mig ganska troligt att Stjbiw- 

 hjelm, som, enligt hvad jag haft äran nämna, hade sin hand med 

 vid denna reglering, ja slutligen (år 1667) blef Generaldirektör 

 öfver mått och vigt, utverkat nämnde jemkning, som var så 



