— 141 — 



»Ett utaf de intressantaste slägten bland Ilemiptera, men 

 derjemte ett utaf de svåraste att utreda, i anseende till den stora 

 likhet, som råder arterna emellan, är utan tvifvel slägtet Corisa. 

 Till följe af denna stora likhet hafva också dess arter blifvit 

 med hvarandra förblandade, men sedan Fiebeu genom sin ut- 

 märkta monographie af slägtet, hvilken uti Acta Regice Bohe- 

 micce Societatis Scientiarum utkom i Prag 1851, skingrat 

 det mörker, som hittills hvilat deröfver, och gifvit den rätta 

 claven för arternes åtskiljande, kan man hoppas, att äfven de 

 Skandinaviska arterne skola blifva närmare utredda. Att i någon 

 mohn bidraga till detta ändamål är afsigten med följande uppsats. 



Då Fieber i nämnde monographie yttrar, att alla förfat- 

 tare, som före honom behandlade ämnet, icke egde begrepp om 

 könskilnaden hos ifrågavarande arter, utom Sahlberg, som hade 

 blott »ett obestämdt begrepp» (p. 7) derom, torde likväl få an- 

 märkas, att Prof. Zetterstedt uti sitt arbete: Insecta Lappo- 

 nica, hvilket äfven af Fieber kändes och begagnades, tydli- 

 gen angifver differentiam sexus (p. 284) med följande ord: 

 »Mas: segmento ultimo ventralj inciso. laciniis foliaceis, membra- 

 naceis, penultimo et antepenultimo duplicatis, in medio imbri- 

 catis s. incumbentibus. Fem: segmento ultimo ut in mare; 

 penultimo simplici, transverso, integro»; och då både Sahlberg 

 och Zetterstedt äfven kände den skilnad, som i hufvudets 

 form hos en del arter förefinnes könen emellan, hvilket visar 

 sig vid de särskilda af desse författare gifna artbeskrifningarne, 

 så tillkommer honom endast förtjensten af att hafva ådagalagt 

 det iifven framtarsernes sista led, som af honom kallas påla, 

 är olika hos hanne och hona. Men detta är likväl ingalunda 

 en ringa förtjenst, då just denna olikhet i form är ett utaf de 

 mest karakteristiska kännetecken äfven for arterne, så att man 

 kan derefter med säkerhet bestämma icke blott könet, utan 

 oftast äfven arten. 



Enligt samma monographie (p. Il) skulle Lappland ega 

 1 1 och Sverige 1 1 arter af detta slägte, men dessa äro lik- 

 väl gemensamma för båda de uppgifna områdena, så att. när 



