— 205 — 



lossande, alla obehöfliga för dem som icke arbeta, deras lång- 

 sträckta kroppsform, korta och rundade hufvud med käkar utan 

 tänder, den starkt inkräkta, nästan hårlösa, glänsande abdomi- 

 nalspetsen, de öfvei allt hur beklädda på utsidan convexa benen, 

 deras låga och långsamma flygt med sitt egna grofva ljud och 

 deras tröga rörelser, utmärka dem allt bestämdt frun de lifliga 

 och i sitt arbete outtröttliga Bombi. Äfven hos Psithyrus 

 ega, som redan nämndt är, ofvan anförda färgförhållanden rum. 

 Så företer 



Ps. campestris Lep. de S:t Färg. (Apis Panz., Kirby, 

 Bombus Fabr.) en ljusare och en mörkare form, den förra den 

 vanliga och A. Leeana Kirby (c?), samt B. Rossiellus Illig. 

 (Apis Kirby) den ljusaste hanen, den senare Ps. Francisanus 

 Drews. et Sciiiödte (Apis Kirby). 



Ps. svaveolens N. Sp. förvexlad med andra arter, vanli- 

 gen med den mycket olika Ps. campestris, eger likaledes en 

 mörkare form, den allmänna, eller Bomb. campestris Dahlb. 

 frg. 23 ?, och en ljusare hane, Ps. campestris var. y Drews. 

 et Sciiiödte, möjligen äfven Ps. quadricolor subvar. 2 Lepei.. 

 de S:t Färg. Nyländer hänför likväl S:t Fargeau's art till Ps. 

 Barbutellus, d. v. s. Saltuum. 



Af Ps. rupestris Lep. de S:t Färg. (Apis Fabr., Kirby) 

 har jag ej träfiat någon ljusare form, men Lepeletier de S;t 

 Fargeau anför en sådan från södra Frankrike, af hvilken ho- 

 nan har thoracis framkant, scutellen baktill, samt andra och 

 tredje abdominalsegmenterna på sidorna gulhåriga (Ps. Vasco). 

 Att den vanliga hanen är Dahlboms B. Rajellus q* hafva re- 

 dan Drkwsen och Sciiiödte anmärkt. Apis albinella Kirby är 

 äfven dennes hane enligt Smith, likasom Ps. Frutetorum Lep. 

 de S.t Färg. enligt Nyländer. 



Detta allt med afsecnde på Humlornas färgförändringar. 

 I öfrigt bör ej förbises det biträde man för åtskiljande af an- 

 nars närstående spccies kan erhålla af hufvudets form och af 

 den rosenlika lukt, som några arter under lefvandc tillståndet 

 Öfvns. af Kotigl. Vcl.-Akail. lurli. Arg. U. N;o 7. 3 



