— 210 — 



ega en viss överensstämmelse i färg, om de ock tillhöra helt 

 olika klasser. Delta synes äfven vara händelsen inom hum- 

 lornas båda slägten. Enligt Fredr. Smith träffas nemligen 

 Psith. rupestris i boen hos Bombus lapidarius, Ps. vestalis 

 hos B. terrestris och Ps. Saltuum hos B. Pratorum. De 

 två förstnämnda likna i färgteckning nästan fullkomligt de 

 Bombus-arter hos hvilka de lefva, och den sistnämnde afviker 

 blott genom färgen på abdominaländans hårighet. Ville man, 

 med afseende på Psithyrernes förekommande hos i färgen 

 snarlika Bombi, våga en gissning med hänsyn till de öfnga ar- 

 terna, skulle Ps. svaveolens vara att söka hos B. Pratorum 

 och Ps. campeslris hos B. [vägrans. Denna likhet i utse- 

 ende, som humlorna och deras parasiter förete, eger i öfrigt ej 

 blott rum med Psithyrerna, utan äfven med dipterslästel Vo- 

 lucella, hvars arter likaledes utvecklas i hummelbon, och af 

 hvilka V. bombylans till färgen påminner om Bomb. lapida- 

 rius, V. plumata om B. Hortorum och V. hccmorrhoidalis om 

 B. Pratorum. Lepeletier de S:t Fargeau tyckes ej utan skäl 

 antaga, att parasiterne erhållit denna sin drägt för att obehin- 

 dradt vinna inträde i Humlornas samhällen och kunna passera 

 som medlemmar deraf. 



Icke få af våra Humlor tillhöra mer eller mindre uteslu- 

 tande de nordliga landskapen och isynnerhet Lapplund, och 

 dessa tyckas hafva temligen bestämda gränser för sin utbred- 

 ning mot eller på fjellen. När man söder ifrån besöker dessa 

 trakter, blifva först Bombus Agrorum Fabr. [B. arcticus Dahlh.) 

 och B. Scrimsliiranus allmänna, hvilka förut blott sparsamt 

 anträffas, t. ex. i norra Vermlands bergsbygd. Derefter mötes 

 B. cingulatus i trakterna kring Bottniska viken, isynnerhet 

 vid Kalix-elf. De följande arterna tillhöra alla huvudsakligen 

 egentliga fjellbygder, särdeles Lappland, der B. lapponicus fin- 

 nes så väl i dalarne nedom fjellen, som på fjellsidorna och på 

 de närmast ofvan skogsgiänsen liggande fälten. B. consobrinus 

 lelvor mest i bäckdalar på fjellsluttningarne inom björkregio- 

 nen; B. nivalis vid denna regions öfra gräns och pä de till- 



