— 218 — 



yttersta delen är silfverglänsande hvit, och hvarje fan tillspet- 

 sar sig starkt mot ändan; den svarta färgen börjas tvärt, och 

 är skarpt afskiljd från den silfverglänsande, men här är fanet 

 långt tätare. 



Hvad Prof. Doct. Herrmann Schlegel i Leyden yttrar an- 

 gående vårdrägtens utbildning hos vissa foglar, uti ett sände- 

 bref till de församlade naturforskarne i Altenburg år -1852, 

 måste bestämdt grunda sig på ett misstag. Han antager nem- 

 ligen, att vissa fjädrar mot parningstiden åter börja få lif och 

 växa, utskjuta nya fan, färga sig med lifligare färger (»verfär- 

 ben sich»), och att det färgförande pigmentet tränger ut till 

 fjädrarnes spets, och på detta vis de ljusare kanterna, eller 

 brämen på t. ex. bröstfjädrarne hos en del foglar försvinna, 

 men ej genom fjäderkanternas afrifning eller fällning, hvilket 

 han anser såsom en villfarelse. — Likväl, om man vårtiden 

 skjuter Hämplingar, med vissa kortare mellantider, och med 

 mikroskopets tillhjelp noga betraktar deras bröstfjädrar, så skall 

 man finna, att den blodröda färgen visserligen blir lifligare mot 

 parningstiden, men att tillika de gråa fjäderkanterna, som förut 

 betäckte den röda färgen, afrifvas (»reiben und stossen sich 

 ab»), men detta ej på en gång, ty man kan tydligt se, att på 

 samma fjäder några fan äro afrifna jemt till den röda färgen, 

 eller nära derintill, under det att andra fan ännu äro qvar, så 

 att kanterna i början äro ojemna, men blifva slutligen fullkom- 

 ligt jemna, när alla de ljusare fånen affallit. H vårföre sker 

 nu denna afrifning så jemt? De tyska Ornithologerna (h var- 

 ibland Friherre v. Homeyer), som medgifva denna brännfällning, 

 kalla den »Abreiben», »Abstossen» o. s v. och tyckas endast 

 fästa sig vid den mekaniska delen af företeelsen. De tala vis- 

 serligen om »att luften, ljuset och mekaniska nötningar ditå 

 och bleka fjädrarna (»die Federn nutzen sich ab und entfärben»), 

 men h varför detta sker så regelbundet (d. v. s. att, sedan af- 

 nötningen af de ljusare fjäderkanterna skett, fjädern likväl eger 

 en afrundad och välbildad form) detta förbigås i allmänhet 

 med tystnad. Utan alt tilltro mig att kunna tillräckligt för- 



