— 219 — 



klara detta förhållande, vill jag likväl hemställa till Hrr Orni- 

 thologers afgörande, om icke följande är någorlunda överens- 

 stämmande med verkliga förhållandet. Vid parningstiden upp- 

 väckes hos fjädern liksom en ny vitalitet. Dock ej i den 

 mening, som Scelegel antager, att de gamla fjädrarna tillväxa 

 med nya fan, hvilket väl ej gerna är möjligt, alldenstund blod- 

 kärlen inuti fjäderspolen redan äro förtorkade. Men det färg- 

 förande pigmentet med fett afsöndras nu i större mängd, och 

 likasom genomdränker fjädern, ända till den gräns, der de lju- 

 sare fjäderbrämen vidtaga. Den bjert färgade delen af fjädern 

 blifver härigenom mjukare och smidigare, under det att fjäder- 

 brämen blifva allt torrare och sprödare, samt slutligen genom 

 mekanisk nötning frånslitas, just jemt till den färgade delen, 

 der fjäderns sprödhet upphörer.» 



8. Om Torpa saltkälla *). — Såsom ett ytterli- 

 gare bidrag till beskrifningen öfver denna källa **) meddelade 

 Hr Erdmann ur bref från Hr E. V. Olbers följande. 



»Vattnets temperatur befanns den 20 April d. å. vid + I3°,5 

 luftvärme i skuggan vara +5°,5 Cels. 



Källans djup från vattenytan till botten var 6 fot 5 tum 

 och bestod bottnen af en seg gråblå lera, som äfven fanns, 

 vid gräfning i marken rundtomkring källan, omedelbart under 

 den öfra mera humusblandade betäckningen. 



En omständighet, som jag förut icke observerat, men som 

 jag utaf egaren af Torpa, Hr Fahlbeck, hörde vara vanlig, in- 

 träffade ett par gånger under det jag uppehöll mig vid käl- 

 lan, nemligen en stark gasutveckling ur vattnet, som kom 

 detta under en eller par minuters lid att likna en starkt sju- 

 dande gryta, hvarefter vattnet åter blef fullkomligt stilla. Gas- 

 utvecklingen är, som nämndt är, periodisk, men utan bestämda 

 mellantider, så att den ibland inträffar ett par gånger i tim- 



*) Härtill Tab. IL 

 **) Se denna årgängs Marshäfte, sid. 81. 



