— 281 — 



benzinsyra. Concentrerad och afdunstad gaf lösningen i åter- 

 stod samma ämne jemte hartz, men någon terebenzinsyra kunde 

 aldrig upptäckas i denna afdelning 



'1) Det återstod då att efterse huru det kunde förhålla 

 sig med den såkallade terephtalsyran. De partiella resterna 

 efter föregående försök sammanslogos derförc, hvarefter de di- 

 gererades med kall alkohol, som derur utdrog ett vid vanlig 

 temperatur mjukt hartz, lösligt äfven i alkohol och kokande 

 vatten och som af vatten icke fälles ur dess alkohollösning. 

 Det är detta hartz, som gifver fällningen dess gula färg och 

 beckartade consistens. 



2) Det återstående var nu af en renare hvit färg. Af 

 ammoniak löstes det till en svartbrun vätska med återstod af 

 litet harlz. Lösningen behandlades med djurkol, utan att lik- 

 väl derigenom den mörka färgen kunde på något sätt förmin- 

 skas. Då fällning sedermera skedde med svafvelsyra, föll väl 

 ämnet såsom ett temligen hvitt pulver, men vid ny upplösning 

 i ammoniak återtog lösningen sin djupt mörkbruna färg. 



Sådant detla ämne fås efter fällning ur dess ammoniak- 

 lösning, utgöres det af ett ljust gulhvitt, okristalliniskt och 

 smaklöst pulver, som lätt sammanbakar till klumpar. Försöker 

 man med kokande alkohol utdraga något derur, så löser det 

 sig, ehuru ytterst trögt, men det olösta förlorar dervid icke 

 något af dess färg. Får denna alkohollösning afsvalna, så tyc- 

 kes den afsatta delen, under mikroskopet och vid stark försto- 

 ring, vara kristalliniskt. Äfven i kokande vatten löser det sig 

 i ringa mängd, men icke uti eter. Vid ammoniaksaltets af- 

 dunstning tyckes det under mikroskopet kristallisera i små runda 

 korn eller qvastar af nålformiga kristaller, men detta salt är 

 alltför lättlösligt för att derigenom vinna någon rening. Med 

 baryt- och kalksalter gifver det, ur concentrerad lösning, kri— 

 stalliniska fällningar; med jernchlorid, ättiksyrad blyoxid och 

 salpetersyrad blyoxid gifver det, uti äfvea något utspädda lös- 

 ningar, fällningar, hvilka till färgen äro gulhvita, men om hvilka 

 dock, äfven vid stark förstoring, neppeligen kan afgöras huru- 



