— 321 — 



glänsande taflor. Dessa lösa sig svårt i kalit valton ocli al- 

 kohol, men temligen löt t vid upphettning; i oter synas de vara 

 nästan olösliga. Enligt anstiillda försök har det visat sig, att 

 detta salt ej innehåller något kristallvatten och kan upphettas 

 till '150°, utan alt lida någon sönderdelning. Vid ännu högre 

 temperatur antager saltet en svartgrå färg och smälter vid 200 

 ä 215° till en svart glasig massa, som är s världslig i kokande 

 vatten, men löser sig någorlunda fullständigt i varm alkohol. 

 Denna lösning reagerar numera icke för vanlig fosforsyra. 



Vid bestämmandet af fosforsyrehalten såväl hos detta som 

 hos följande fosforsyresaller har en tillvägd qvanlitet salt blifvit 

 glödgad med kolsyradt och chlorsyradt kali, för att sålunda 

 öfverflytta syran på kalit, hvarefter densamma åter blifvit ut- 

 fälld som fosforsyrad ammoniumoxid-talkjord, hvilken seder- 

 mera blifvit behandlad på det vid fosforsyrebestämningar van- 

 liga sättet. 



Sålunda gaf 0,5850 gr. salt 0,1895 gr. glödgad fosforsyrad 

 talkjord; deri utgör fosforsyrans vigt 0,1J18 gr. Procenten fos- 

 forsyra uti saltet blir således: 



Funnen. Beräknad. 



20,7. 19,6. 



Att den funna procenten här, likasom i följande salt, blifvit 

 något större, än den beräknade, härleder sig sannolikt deraf, att 

 något fri fosforsyra medföljt saltet ur moderluten. Man har 

 nemligen ej kunnat omkristallisera detsamma af fruktan att få 

 det förorenadt af ett salt med mindre fosforsyrehalt. 



Då man anser den af Bkrzklius kallade c-fosforsyran som 

 en trebasisk syra, så blir formeln för ifrågavarande salt följande: 



rurÅm 3 l ) + m*V = (furÅm + 2H)t ; . 



3. Hälft sur fosforsyrad furfurinaminoniumoxid. 



Om 4 atom furfurin löses i alkohol och sättes till \ atom 

 af föregående salt och man uppvärmer lösningen samt filtrerar, 

 så nnskjuter vid afsvalning ett salt i sneda, fyrsidiga och till- 



