— 339 — 



nära 10, att bestämningen af <p blir mycket opålitlig, så blir 

 den nyssnämnda multiplikationen obeqväm, derigenom att man 

 får mycket stora tal att räkna med. Emedan den goniome- 

 triska methoden i detta fall antingen icke gifver några appro- 

 ximerade värden eller de erhållna af förut anförda skäl icke 

 kunna nyttjas, så måste man gå tillväga annorlunda. Om man 

 fördenskull eliminerar et mellan de två första af eqvationerna (v), 

 så fås 



ja* + y=p (r) 



Emedan & enligt antagandet är liten, så kan S 2 negligeras, 

 och man finner det första approximerade värdet på a neml. 



hvarest tecknens ordning inhemtas af den tredje bland eqvatio- 

 nerna (v). Insattes k + y i stället för x i den gifna eqvatio- 

 nen, så kan y bestämmas såsom förut. Den första bland eqva- 

 tionerna (v) ger sedan 



* = -{«• 



Derefter återstår endast att finna S. För detta ändamål *) 

 torde det vara beqvämast att eliminera a och et mellan eqva- 

 tionerna (v), hvarigenom man erhåller 



4(p-S 2 ) (p-4^) 2 =277 2 eller 



Denne sednare eqvation kan få formen 

 hvaraf man finner 





*) Rotherford bestämmer i allmänhet <J (d. v. s. då d ej är liten) 



genom eqvationen d = Vp — fa 2 , hvilken han på sitt sätt dedu- 

 cerat. Detta synes dock rätt besvärligt, emedan a (uträknad med 

 10 decimaler) måste upphöjas till qvadrat. 



