31 



er forsvindende imod Summen s, saa bliver =1, hvilket 



giver en lavere Grændse for fi; tænke vi os derimod u saa 



stor, at den er lig Middelfeilen ( „ * A . saa bliver — — = -^-r- -, 



V2n-{-2/ ' s—u 2«+l » 



hvilket svarer til en høiere Grændse for (i; men naar Forsøgenes 

 Antal er nogenlunde stort, saa falde disse Grændser saa nær 

 sammen, at den sidste Formel (40) uden mærkelig Feil kan 



skrives: „ .M^fø) , |41 > 



hvoraf vi da kunne beregne Grændseværdien (i , uagtet vi ikke 

 kjende u. Men selv uafhængig af om Forsøgenes Antal er lille 

 eller stort, ville vi med en stor Grad af Tilnærmelse kunne be- 

 stemme Størrelsen af den mindste Feil u saavelsom Feilenes Maxi- 

 mum eller Størrelsen [*, navnlig ved Hjælp af de to sidste Form- 

 ler (37) og (40); thi det er klart, at Middelfeilen f a +i, Formel 

 (37), stedse maa være meget nær af samme Størrelse som den 

 mindste Feilw, og man maa altsaa, i Særdeleshed naar Forsøgenes 

 Antal ikke er meget stort, med en stor Grad af Tilnærmelse 

 kunne sætte den numeriske Værdi af f n+l = u , i hvilket Til- 

 fælde den sidste Formel (37) kan skrives: 



u 



u = — — ■ . u , hvoraf 



2n -\- 1 ' ' 



u= ^ 



(2„ + 1)-H2m + 2) -J 



(42) 



Men ifølge den anden Formel (40) finde vi fremdeles 



(43) 



hvoraf 



p 



Sætte vi altsaa disse to Værdier for u ligestore, saa erholde 

 \i en Ligning, hvoraf findes: 



