77 



Mødet den 9 (le April. 



Efterat Optiken , for ikke lang Tid siden , ved Foucaults 

 Experimen! har erholdt en umiddelbar Bekræftelse paa en af 

 den nu antagne Theories væsentligste Sætninger, turde det i 

 flere Henseender være ganske lærerigt at kaste et Blik paa de 

 forskjellige tidligere Forklaringer af Brydningslovene og Forsøg 

 paa at bringe dem i indbyrdes Overensstemmelse. Dette er 

 Anledningen til følgende lille Meddelelse af Prof. Jurgensen. 



Som man veed, /remsatte Maupertuis den almindelige me- 

 chaniske Sætning, der er bekjendt under Navnet principe de 

 la moindre action, som et Slags Mediation mellem de forskjel- 

 lige dengang givne Forklaringer af Lysets Tilbagekastning, og 

 især af den af Snellius ved Forsøg fundne Lov for dets Bryd- 

 ning. I sin Afhandling: »Aceord de différentes loix. de la 

 nature, qui avoient jusqu'ici paru incompalibles« i Mém. de 

 l'acad. des sciences 1744 p. 417 f. adskiller han disse i tre, 

 repræsenterede ved Cartesius, Newton og Fermat, af hvilke den 

 første var reent mechanisk, den anden støttet paa Forudsæt- 

 ningen om en paa Mediernes Adskillelsesflade lodret Attractions- 

 kraft, den tredie endelig grundede sig paa en metaphysisk Be- 

 tragtning af den Simpelhed, hvormed Naturen udretter Alt. Om 

 Huygliens's Theorie , der ikke havde vundet almindeligt Bifald, 

 er der hos Maupertuis ikke Tale; man finder den derimod 

 nævnt som noget af det Skarpsindigste, der kunde udtænkes, i 

 en Afhandling af Joh. Bernoulli (opp. I, p. 369 f.), der giver en 

 paa Ligevægtslæren støttet Forklaring af hine Pbænomener, 

 hvilken i det Væsentlige løber ud paa det Samme som Fermats, 

 hvortil ogsaa Leibnitz havde sluttet sig. 



Cartesius, der iøvrigt ikke opstillede nogen egentlig Emis- 

 Bionstheoriej men tænkte sig Lyset som en fra det lysende 



