sius stod Fermat, der gav sit metaphysiske Princip det Udtryk, 

 at Lyset, med forskjellig Hastighed i de to Medier bevægede 

 sig fra et Punkt i det ene til et Punkt i det andet i den kor- 

 test, mulige Tid. Kalder man de to Punkters Afstand fra Ad- 

 skiilelsesplanet a og b, og foregaaer Bevægelsen i det gjennem 

 disse gaaende lodrette Plan med Hastighederne li og h, er ende- 

 lig * Indfaldsvinklen og r Brydningsvinklen, saa giver dette de 



to Ligninger 



■ ; = Minimum, 



h cos i le cos r 



a tang i + b tang r — Const, 



hvoraf, idet man differentierer 



a$,\nidi . bsinrdr ~ 



hcos'^i kcos 2 r 



adi , b dr _ ~ 

 cos - * cos^r 



„ . ,. sin i h 



følgelig - — = -r . 



Med Hensyn til forskjellige Vanskeligheder, man havde 



fundet ved Fermats Forklaring, tildeels hentede fra Forbindelsen 



mellem Lovene for Lysets Tilbagekastning og Brydning, blev 



dette Resultat givet under andre Vendinger af Leibnitz og Joh. 



Bernoulli; ogsaa havde Huyghens udledt dette sidste Forhold af 



sin Theorie, og derved beviist Fermats Sætning om Tidens 



Minimum (Opera reliqua 1, pag. 33-34). Men vi bemærke, at 



medens Cartesiuss Paastand og Newtons Regning gav 



sin i h 



sinr h ' 



(inder Fermat - — = -y. 



For nu ikke at gjøre Brud paa den almindelig antagne Rig- 

 tighed af biint førstnævnte Forhold, og med det Samme at 

 redde del metaphysiske Princip, der laae til Grund for det 

 sidstnævnte, gav Maup&rtuis i den anførte Afhandling dette 

 Princip et andet Udtryk, idet lian om Lysets Bevægelse sagde: 

 »le clieinin qu'il tierit est cclui, par lequel la quantité d'aetion 



