82 



lertid ikke at have været tilstrækkelig erkjeudt, rimeligviis fordi 

 man var forud indtagen for Attraetions-Theorien. Kun saaledes 

 synes det at kunne forstaaes, at Laplace i en Afhandling om 

 Dobbeltbrydningen Imém. de l'iustitut 1809 pag. 300 f.), hvor 

 han af det omtalte Princip udleder de af Huyghens angivne 

 Love for dette Phænomen, blot med den Modification, at Hastig- 

 heden kommer til at forholde sig omvendt istedetfor direct som 

 Ellipsoidens Radier, deri søger en Bekræftelse for Attraetions- 

 Theorien, uden at det dog er undgaaet hans Opmærksomhed, 

 at de samme Resultater fremgaae af Fermats Sætning med Bi- 

 behold af det directe Forhold (man sammenligne t. Ex. S. 306 

 og 308).*) Endog efter Fresnels Død finder man i Poissons 

 traité de mécanique (2de éd. I, pag. 301 f.) dette Princip an- 

 vendt paa Lysets Bevægelse, dog rigtignok paa en Tid, da Dis- 

 persionsphænomenet , som denne Physiker havde bemærket, 

 endnu lagde en Vanskelighed i Veien for Liidulationstheorien, 

 der først 1836 blev hævet af Cauchy. Men efterat Foucault ved 

 et Experiment, der i det Mindste med Hensyn til Forklaringen 

 af Refractionen kan betragtes som et experimentum crucis, i 

 1860 havde, om end kun for to enkelte Medier, godtgjort Lysets 

 ringere Hastighed i det tættere og Rigtigheden af det ved Ln- 

 dulationstheorien givne Forhold, bortfalder naturligviis hiin An- 

 vendelse af den oftnævnte Sætning, medens den selvfølgelig 

 under visse Forudsætninger kan tænkes gjeldende for Æther- 

 partiklernes svingende Bevægelser. For Optiken faaer dette den 

 væsentlige Betydning, at Brydningen ikke bliver forklarlig ved 

 Emauationstheorien . men kun ved Indulationsllieorien, eller i 

 alt Fald ved en Theorie, der gjor Rede for hiiut experimentale 

 Resultat. 



Det Utilfredsstillende i ilelle Raisonnement er, skjøndt Ira en anden Side 

 bemærket af Oausa i en Afhandling i Grelles lourn. lin- die Math. i Hil.. 

 S. 232, -Note. 



