98 



lelige Forbindelse mellem dette Haab og Forestillingen om dets 

 Opfyldelse i den nærmest forestaaende Fremtid ved en ny syn- 

 lig Aabenbarelse af Christns. Denne Forventning, hvorom 

 Apostlenes Breve indeholde de mangfoldigste og tydeligste Vid- 

 nesbyrd (1 Cor.X, 11. XVI, 22. XV, 51. Rom. XIII. 11. 1 Thess. 

 III, 13. IV, 16. 2 Thess. II, 3. Philipp. IV, 6. Hebr. X, 25. 

 Jakob V, 7—0. 1 Petr. IV, 7. 1 Joh. II, 18 etc.) støttede sig 

 til Jesu egne Ord, saaledes som disse opbevaredes og fortol- 

 kedes af den ældste Menighed. Endskjondt den Form, hvori 

 Jesus har omtalt sin Gjenkomst, maaskee paa flere Steder i 

 vore Evangelier er bleven noget forandret under Indflydelse af 

 de evangeliske Skribenters egne Forventninger ( — i det Mindste 

 synes derfra den Vanskelighed at hidrøre , som er forbunden 

 med at adskille i Jesu Taler, hvad der skal forstaaes om Jeru- 

 salems og hvad der skal forstaaes om Verdens Undergang — ), 

 kan det dog ikke omtvivles, at han har omtalt sin Gjenkomst 

 og Evangeliets Seir snart som nærforestaaende (Matth. X, 23. 

 XVI, 28. Luc. IX, 27. Marc. IX, 1), snart som efterhaanden 

 udviklende sig (s. Lignelserne om Guds Rige som et Seneps- 

 korn, der lidt efter lidt udvikler sig til en stor Væxt, som en 

 Suurdeig, der efterhaanden gjennemsyrer den hele Masse, etc). 

 Udtrykkeligen havde han afviist Nysgjerrighedens Spørgsmaal 

 om Tid og Time for den Katastrophes Indtrædelse, da Menne- 

 skets Son skulde aabenbares som Verdensdommer og bringe 

 sin Sag til afgjorende Seir; men han havde dog tillige angivet 

 sine Disciple Tegn og Kjendemærker (Matth. XXIV), hvoraf de 

 Troende skulde kunne slutte sig til, at Enden nærmede sig paa 

 den nærværende Tingenes Orden, og derved havde han hen- 

 draget Opmærksomheden paa det, der havde sædelig-praktisk 

 Vigtighed, paa de Betingelser, hvorved de Christne skulde for- 

 berede sig til at værdiges Deeltagelse i Herlighedens Rige. For 

 den religiøse Betragtning, hvor Alt er stillet under Evighedens 

 Synspunkt , forsvinder Tidens Perspektiv ; men Menneskene 

 under Timelighedens Vilkaar kunne ikke udelukkende fastholde 



