119 



skjellighed fra det johanneiske Evangelium og 1ste Johannisbrev 

 havde fremkaldt Tanken om Muligheden af en Misforstaaelse 

 eller Forvexling med Hensyn til Forfatteren. 



Dersom vi imidlertid for det Første see ganske bort fra det 

 fjerde Evangelium og 1ste Johannisbrev — vi skulle senere tage 

 Forholdet mellem disse Skrifter og Apokalypsen i Betragtning 

 — da er saameget vist, at Forfatteren til Apokalypsen kalder 

 sig selv Johannes (I, ff. 9. XXII, 8), at han optræder med For- 

 dring paa en Autoritet, om hvilken man vel ikke bestemt tør 

 paastaae, at kun en Apostel havde kunnet fordre den for sig, 

 men som i det Mindste ikke staaer tilbage for den apostoliske, 

 og at endelig ingen Yttring af Forfatteren berettiger til den 

 Antagelse, at han ikke vil ansees for Apostlen Johannes. Tvert- 

 imod, da der i den ældste Christenhed fandtes flere christelige 

 Lærere af Navnet Johannes (f. Ex. Johannes Markus*), Jobannes 

 Presbyteren), kan Undladelsen af al nøiere Bestemmelse af, hvo 

 den Johannes er, der i Bogen selv angiver sig som den, hvem 

 dens Indhold er blevet aabenbaret, kun forklares deraf, enten 

 at Forfatteren virkelig var Apostlen af dette Navn, eller at han 

 vilde have sit Skrift anseet for at være Apostlen Johannis Værk. 

 Men hvorledes kunde i sidste Tilfælde en saadan Fiction have 

 fundet Tiltro netop i de Egne, til hvis Menigheder Apokalypsens 

 syv Indledningsbreve ere skrevne, paa en Tid, da Apostlen 

 Johannes endnu levede og i denne Periode af sit Liv her havde 

 sin egentlige Virkekreds? Hvorledes forklare vi os, at netop 

 fra Lille-Asien, fra Ephesus og sammes Omegn, hvor Traditio- 

 nen sætter Apostlen Johannes' Opholdssted i den sidste Deel af 

 hans Levetid, lyde de kirkelige Skribenters eenstemmige Vid- 



") Formodningen om, at denne Johannes o: Evangelisten Markus, var Apo- 

 kalypsens Forfatter, er i vore Dage bleven forsvaret af Hitzig: „Vcber 

 Joh. Markus und seine Schri.ften, oder welcher Johannes hat die Offen- 

 harung verfasst, 1843", men gjendrevet af Ebrard (Das Ev. Johannis und 

 die neuesle Hypolh. tibet seine Entsteliung 1845, S. 180 f. g 12), Liicke 

 (Einl. S. 778—96) ete. 



9 



