124 



til den Tid, da han efter Herrens Bortgang optraadte og virkede 

 som Apostel og Lærer. Vel vide vi, at endeel af de Træk, der 

 ere os meddeelte om Apostlen Johannes fra hans senere Dage, 

 og som ved den elskværdige Mildhed og Sagtmodighed*), danne 

 et charakteristisk Modbillede til hine ovenfor anførte Yttringer 

 af Heftighed og Ærgjerrighed fra Apostlens Ungdomsliv , inden 

 han endnu vidste, »af hvad Aand han var« (Luc. IX, 55), ikke 

 her med nogen Nytte kunde paaberaabes, da de af de oven- 

 nævnte Baurske Theologer betragtes som Sagn og Myther, hvis 

 Tilblivelse knytter sig til det (formeentligen uhistoriske) Billede, 

 som det fjerde Evangelium afgiver om ham. Imidlertid ansee 

 jo selv disse Theologer f. Ex. den ephesinske Biskop Polycratis 

 Brev (skrevet omtrent 191 efter Chr.), der er opbevaret hos 

 Euseb. h. e. V, 24, for et authentisk Aktstykke og erkjende den 

 deri givne Skildring af Apostlen Johannes for stottet til en af 

 Johannesevangeliet uafhængig Tradition.**) I dette Brev betegnes 

 nu blandt Andet Johannes som 6 ini xo cirjSog tov xvoiov 

 dvansGwv. Skulde den, der hædres ved et saa betydningsfuldt 

 Tegn paa Jesu Venskab, ikke allerede derved maatte ansees for 

 at have besiddet endeel andre og elskværdigere Egenskaber, end 

 dem, der fremlyse af de ovenfor paaberaabte Træk? Dersom 

 dernæst hiint Prædicat — efter Baurs Anskuelse, Theol. Jahrb. 

 1844 anf. St, — ikke er laant fra Joh. Ev. XIII, 25, XXI, 20, 

 men ost af Traditionen, og dersom Johannesevangeliet ikke er 

 Apostlens Skrift, men kun af sin Forfatter er givet Udseende af 

 at hidrøre fra Apostlen Johannes, da har jo den kirkelige Fore- 

 stilling om denne Apostels Personlighed i det Mindste indirecte 

 en Støtte for sig i det Evangelium, hvis apologetiske Betydning 



Saaledes den rorende Fortælling om Røverhøvdingen, som Clemens Alex. 

 har opbevaret (Quis dives serv. c, 42), Beretningen om, hvorledes Jo- 

 hannes i sin høie Uldingsalder indskrænkede sine Formaninger i Kirken 

 til Gjentagelsen af: »Mine Dorn! elsker hverandre!« yllieron. Comm. in 

 Gal. 6) ctc. 

 S. Theol. Jahrb. 1844, S. 638 f. 



