128 



stedse seer Ondskaben herske, Grusomheden rase, Uskyldigheden 

 blode , og Gud synes at tie til alt dette , Tiden synes ham for 

 lang? Skulde det være en Synd, naar det Suk undslipper hans 

 Bryst: »Herre, Du Hellige og Sanddrue, hvorlænge tover Du at 

 domme og hævner ikke det udgydte Blod?« Dersom dette er 

 Synd, hvad skulle vi da gjore med saa utallige Steder i Psal- 

 merne og Propheterne? — »Men den Christne skal dog bede 

 for sine Forfølgere: Fader, tilgiv dem; thi de vide ikke, hvad 

 de gjore! Han skal ønske deres Omvendelse og Frelse langt 

 hjerteligere end deres Undergang.« — Ja, det skal han. Men 

 naar han nu har gjort alt dette, og ingen Omvendelse er paa- 

 fulgt, og intet Haab dertil er ladt tilbage, hvad saa? »Saa skal 

 han beklage disse Elendiges Undergang, men ikke ønske den.'« 

 Han kan i een Henseende ønske den, i en anden beklage den ; 

 det Ene ophæver ikke det Andet. Menneskevennen ønsker alle 

 Morderes og Røveres Udryddelse, og han beklager dem til 

 samme Tid. Skulde Apokalypsens Forfatter forst opregne paa 

 Fingrene for os, hvad disse Sjæle forhen have gjort for deres 

 Fjender, have ønsket, bedet, førend de bragtes til hhnt Skrig; 

 fortælle os, ved hvilke Erfaringer, Betragtninger, Følelser de 

 vare foranledigede dertil, eller hvilke Tanker og Sindsstemnin- 

 ger de desuden og til seuere Tid nærede, hvad de endnu hel- 

 lere havde onsket o. s. v. — ? Eller, fordi han ikke- gj ør det, 

 kunne vi derfor nægte det? Skal den begeistrede affektfulde 

 Digter som den koldblodige Moralist forst holde os en lang 

 Prædiken over de Forudsætninger, Indskrænkninger og Betin- 

 gelser, ved hvilke dette Ønske bliver retmæssigt?*). 



nem einzigen Christen wissen wir, er h;itto in den Romischen Reihen 

 gegen die Judåer gekåmpft; und Selbstrache fur das Blut Christus und 

 der Heiligen, zu nelimen, lag dem cbristlichen Geiste, wie er damals 

 noch war, ganz fem.« 



Saaledes forsvarede for 70 Aar siden Hartwig \Apologie der Apokal. u-ider 

 fahchen Tadel und fcdsches Lob, Ir Th. S. 905 IV. Apokalypsen imod 

 den Beskyldning, at dens Forfatter rober »én Hævnfolelse, som er frem- 



