144 



hvorved Evangeliet skulde i lige Grad vidne om sin egen Au- 

 thentie og imod Apokalypsens johanneiske Oprindelse. Baurs 

 og lians Disciples Undersøgelser om Evangeliet have imidlertid 

 — hvor Meget der end kan indvendes mod det endelige Resul- 

 tat, som de deraf have udledet — unægteligen udbredt et nyt 

 Lys over den Sindrighed og Kunst, hvormed netop det sidst- 

 nævnte Skrift er ordnet og udfort saavel i sin Heellied som i 

 det Enkelte, saa at ikke alene de ældre Theologers Dom, blandt 

 hvilke Nogle allerede erkjendte, at »der i intet af Evangelierne 

 fandtes saamegen Plan og Regelmæssighed som i Johannes- 

 evangeliet« (s. Hartwig a. St. IV), er bleven stadfæstet; men det 

 er blevet klart, hvorledes Forf. til Johannesevangeliet har ud- 

 foldet det samme Talent, som man beundrer hos Apokalyptike- 

 ren*), til at indeslutte og ordne sit rige Stof i et Scbema, der 

 med samme Ret kan fra een Side roses for sin Naturlighed og 

 Simpelhed som fra en anden for sin Kunst og Sindrighed. 

 .Medens det ved enhver Inddeling af Johannesevangeliet, som 

 de forskjellige nyere Commentatorer have givet, viser sig, hvor- 

 ledes .Modsætningen mellem Aabenbarelsen af Jesu guddomme- 

 lige Herlighed og Verdens Vantro og Had i stedse stigende 

 Forhold drager sig som Traaden gjennem den hele Fremstilling, 

 har Kostlin (Theol. Jahrb. 1851, sig. Luthardt, Das johannische 

 Ev. naeh seiner Eigenth. 1852 og 1853, S. 255 ff.) efterviist, 

 hvorledes den historiske Fortælling i sine Hovedepocher overalt 



*) Naar den johanneiske Apokalypse roses for den sjeldne Klarhed, Sam- 

 menhæng og Conseqvenz, hvormed den udmærker sig fremfor andre 

 apokalyptiske Værker, da udelukker ikke dette Fortrin Savnet af hine 

 Egenskaber paa enkelte Punkter (s. de Wette, Erldår. Jer Offenb. S 14, 

 hvor der henvises til VII, 1. VIII. 13. XI, 1-1. XI. 11. XII, 1, 6. ete.)- 

 Men det johanneiske Evangelium frembyder ganske det samme Phæno- 

 men af en særdeles klart fremtrædende Disposition ved Siden af Uregel- 

 mæssigheder i det Enkelte. Charakteristisk er saaledes baade fur Apo- 

 kalyptikeren og Evangelisten, at de foregribe Angivelsen af Begivenheder 

 og Personer, som forst optræde i et senere Stadium al den historiske 

 Udvikling (s. Apok. XI, 7. ro drjqioi' to ovapalvov, sig. XIII, I. XVI, 

 li. sig XIX. 19. Joh. Ev. III, 24. XI, 2, sig. XII, 1. IV.). 



