147 



menter, som først erholde deres fulde Betydning, hvor Lighe- 

 den og Overensstemmelsen er bleven efterviist i det Væsent- 

 lige, og vi vende saaledes tilbage til Betragtningen af hiint 

 individuelle Grundpræg i begge de omhandlede Skrifter, som 

 det gjældte om at conciliere paa en organisk, ikke blot paa en 

 ydre formel Maade. Baur (s. ovenfor S. 141 »Evangeliet er 

 ogsaa en Apokalypse etc.«) og hans Disciple have — som oven- 

 for blev anført — forsøgt dette, men i en Retning, hvorved 

 atter tages med den ene Haand, hvad der blev givet med den 

 anden. Der var fra den Side , hvor man bestred Apokalypsens 

 johanneisk-apostoliske Authentie, blevet fordret, at, hvis Evan- 

 geliet skulde være Apokalyptikerens — i det Mindste til en sil- 

 digere Tid affattede — Værk, da maatte den oprindelige Aaben- 

 baring, hvori Aanden havde meddeelt sig den Sidstnævnte, dog 

 saaledes skinne igjennem, at han ikke skulde ansees for at 

 have glemt sit Syn og tabt den Anskuelse, som først havde 

 slaaet Rødder i hans Sjæl: de Baurske Theologer er det, som 

 i vore Dage efter den Veiledning, hvilken Apokalypsens Forsva- 

 rere allerede tidligere have givet, vise hen til, hvorledes — for 

 kun at anfore nogle Exempler — Apokalyptikeren »ikke saae 

 noget Tempel« i den nye hellige Stad (XXI, 22), medens ifølge 

 Evangeliet (Joh. IV, 21): med Christus allerede er kommen den 

 Time, da al Tempeltjeneste skal ophøre; hvorledes ifølge Apok. 

 XXI, 4 sig. VII, 17 »Død og Sorg skal ikke være mere, Gud 

 skal aftørre al Graad af deres Øine« , medens det i Evangeliet 

 (Joh, V, 24) hedder: »Hvo som hører Jesu Ord og troer paa 

 den, som sendte ham, har et evigt Liv; (Joh. XI, 25)« hvo som 

 troer paa Jesus, om han end døer, skal dog leve«; hvorledes 

 ifølge Apokalypsen »Christus skal give den Tørstige at drikke af 

 Livets Vands Kilde (XXII, 17. XX, 6), den Hungrige at æde af 

 Livets Træ (XXII, 2. 14), give ham det skjulte Manna« (II, 17. 

 sig. VII, 10 »de skulle ikke mere hungre og tørste«), medens 

 ifølge Evangeliet »Christus selv er det himmelske Manna« (VI, 14. 



