163 



det aldrig skulde være Tilfældet — og netop saaledes maa det 

 antages at det ogsaa forholder sig i de nævnte Lande. 



Hvad nu Hyppigheden af Selvmord i Danmark angaaer, da 

 forekom der: 

 i Gjennemsnit af 1835—39 261,6 Selvmord aarligen. 



1840—44 300,2 



1845—49 330,6 



1850—54 389,8 



1855—56 414,0 

 Det kan derfor ikke betvivles, at dette i saa mange Hen- 

 seender sørgelige, i Folkets hele aandelige Tilstand dybt be- 

 grundede Phænomen, viser sig hyppigere og hyppigere hos os; 

 thi vel er Folkemængden stegen i det Tidsrum af 22 Aar, som 

 vi her have for Øie, men Selvmordernes Antal er aabenbart ilet 

 Folkemængdens Tilvæxt langt forbi. Sammenlignet med Gjen- 

 nemsnitsbefolkningen fra 1835 til 1844 kom der eet Selvmord 

 paa 4,668 Individer; i Perioden fra 1845 til 1856 kommer der 

 efter den samme Sammenligning derimod eet Selvmord paa 

 3,911 Individer. I Norge kom der i samme Periode eet Selv- 

 mord paa 9,290 Individer, i Frankrig eet paa 9,956, i Sverrig 

 eet paa 14,852, i Belgien eet paa 17,863 Individer. Kun i 

 meget faa Lande kommer Forholdet det hos os stedfindende 

 nært, som i Sachsen, hvor eet Selvmord kommer paa 4,946 

 Mennesker, eller er Forholdet endog uheldigere end hos os, 

 som i Canton Genf, hvor i Gjennemsnit af 1853—55 eet Selv- 

 mord constateredes paa 3,750 Mennesker. 



Medens det saaledes synes hævet over al Tvivl, at Selv- 

 aflivelse Ånder hyppigere Sted i Danmark end i de fleste andre 

 Lande, finder der dog en stor Forskjel i saa Henseende Sted 

 imellem Kongerigets forskjellige Amter. Naar man saaledes 

 tager Perioden 1845—1856, kommer der i Skanderborg Amt 

 kim 14,8 Selvmord paa 100,000 Mennesker, medens der i Kjø- 

 benhavns Amt forekom 42,3 paa 100,000 Mennesker. Selvmord 

 er altsaa næsten 3 Gange saa hyppigt i det sidste som i det 



