166 



net, finder der en Afvigelse Sted med Hensyn til Qvindekjønnet, 

 idet Selvmord i Aldersklassen fra 21 — 30 Aar forekommer ikke 

 lidet hyppigere end i de to næstfølgende Aldersklasser. Denne 

 Iagttagelse hos os , som ogsaa gjælder det foregaaende Decen- 

 nium 1835 — 1844, stemmer ikke overeens med den i Frankrig 

 gjorte Erfaring, hvor man dog har observeret et langt større 

 Antal Selvmord end hos. os, og det maa derfor ansees, i det 

 mindste indtil videre, for noget ganske Eiendommeligt hos os. 



Foruden at betragte den Indflydelse, som Kjønsforskjellig- 

 hed, By- og Landlivet, Alderen og Aarstiden udøver paa Hyp- 

 pigheden af Selvmord, har Forfatteren undersøgt Livsstillingernes 

 Indflydelse paa Hanget til Selvaflivelse og paa Selvaflivelsesmaaden. 

 Men med Hensyn til disse vigtige Punkter maa man henvise til 

 det større Arbeide, som nu foreligger Offentligheden , og her 

 indskrænke sig til den Bemærkning , at ogsaa her viser sig en 

 saadan Regelmæssighed og Stadighed, at det maa bestyrke os i 

 den Anskuelse, at Tilfældet ikke her har spillet nogen større Bolle, 

 end ved saa mange andre moralske Phænomener, der have deres 

 dybere liggende Grunde i Folkenes eiendommelige Natur og 

 Udvikling, og derfor kuune siges at fremgaae af bestemte Natur- 

 love. 



Den til Bedømmelse af Justeermester Thomsens Afhandling 

 »om den electromotoriske Kraft bestemt i Arbeidsmængder« ud- 

 nævnte Comitee afgav følgende Betænkning , som Selskabet 

 bifaldt: 



Efter at det ved forskjellige Experimentatorers fortsatte Be- 

 stræbelser og deriblandt ved nærværende Forfatters Undersøgelser 

 er bleven paaviist, at Principet for Kræfternes Uforgjængelighed 

 ogsaa gjør sig gjældende ved de forskjeliige chemiske Forbin- 

 delser og Adskillelser, og efter at det navnlig ved de af ham 



