191 



passende Sted at anbringe Værdibetegnelsen paa. Der er der- 

 for Grund til ikke at blive staaende ved denne Opfattelse. 



Der er endnu en Forklaringsmaade tilbage ; man kan ansee 

 T for et Symbol. Jeg skal anføre de Grunde, som tale her- 

 for, og vise, hvilken Betydning der da formodentlig er at til- 

 lægge dette Symbol. 



Det ligger nær, naar man spørger om dette Tegn har en 

 symbolsk Betydning, at sætte det i Forbindelse med det ægyp- 

 tiske og asiatiske saakaldte Hanke kors. Det ægyptiske Sym- 

 bol, der benævnes saaledes fcrux ansata, croix ansée), er vel- 

 bekiendt. Blandt de varierende Former af det er den almin- 

 deligste: ^ . Det kaldes ogsaa af sin Form det ægyptiske 

 Tau og med Hensyn til sin Betydning Livets Tegn. Archæo- 

 logerne ere enige i at ansee det for et Symbol paa det gud- 

 dommelige eller tilkommende Liv. Det er vel ikke sikkert, 

 hvoraf Tegnet er dannet; men der er Grund til at antage, at 

 T er den væsentlige Bestanddeel i samme, og at det øverste 

 Stykke er et Haandgreb eller en Hank. 53 ) Symbolet forefindes 

 ogsaa under den anførte Form paa asiatiske Monumenter; men 

 det Hankekors , som man hyppigst træffer paa disse og udelulv- 

 kende paa Mynter, har foroven en Cirkel, med hvilken det T- 

 formede Tegn snart er forbundet ved et Mellemled, hvorved 

 det faaer Udseende af et almindeligt Kors, snart er umiddelbart 

 forenet, saa at derved Figuren ^ fremkommer. Det er muligt, 

 at dette Tegn har samme Betydning som det ægyptiske 54 ); men 

 der er ogsaa Grunde, som tale for, at det er blevet brugt som 

 et Symbol paa Guddommen selv, navnlig paa Hovedguddommen 

 i den pbæniciske Religion, Baal, der tænktes baade som et 

 evigt Urvæsen og som en tredobbelt sig aabenbarende Guddom 55 ), 



53 l See især Raoul Rochettc's Afhandling De la croix ansée i Acad. des 



inscr. T. XVI, P. Il p. 286 f. 

 54 ) Dette er Raoul Rochette's Mening, see Acad. des inscr. T. XVI P. II p. 312 



f. og T. XVII P. II p. 375 f. 

 5!i ) Morers Die Phoenicier I S. 188-89, 256-62 o.fl. St. 



W 



