201 



i det ægæiske Hav 91 ); men disse Mynter høre andetstedshen. 92 ) 

 Begge Øerne ere meget smaa; de anføres ikkun ved Navn hos 

 de gamle Forfattere, og man veed ikke, om der har ligget en 

 By paa nogen af dem. Men der var to Steder i Messenien, 

 som her kunne komme i Betragtning, det ene Eiga : Biergfæst- 

 ningen paa den nordøstlige Grændse, det andet Byen Abia paa 

 Sydkysten, som tidligere havde havt Navnet "for] 93 ). Denne 

 sidste er formeenllig at foretrække; den havde et gammelt He- 

 rakles-Tempel, efter Sagnet opført af Abia, Herakles's Søn 

 Hyllos's Amme , og Mynten kan ifølge den retrograde Skrift og 

 Formen af Bogstavet 9 ikke være fra en senere Tid end det 5te 

 Aarhundrede , hvilket passer vel dertil, at det var i en ældre 

 Periode Abia havde havt Navnet Ire. Hvad Betydningen af T 

 angaaer, kan det betegne Myntsorten Tritartemorion, da Mynten 

 har omtrent samme Vægt som Nr 3 og 7, der formodentlig 

 høre til denne Sort; men dersom man anseer T paa Nr 2 for 

 et Symbol, taler Overensstemmelsen med denne Mynt for, 

 ogsaa her at opfatte det saaledes. 



Nr 12-13. En lignende Mynt er af C. Combe og efter 

 denne af Mionnet tillagt Øen Tenos. 94 ) Men disse ere i alle 

 Henseender forskiellige fra Tenos's øvrige Mynter, hvis Typer 

 ere laante fra Øens to Hovedguddomme, Poseidon og Dionysos, 

 og et stort Bogstav findes ikke brugt som Typ paa Mynter fra 

 Øerne i Archipelagus. Hvad enten T antages at betegne 

 Myntstaden eller det opfattes som paa de foregaaende Mynter, 

 er det paa Peloponnes eller i de mellemste Provindser af Hellas, 

 at Prægstedet maa søges. 95 ) Af Hovedet paa Adv. er det van- 

 skeligt at bestemme, hvor Mynterne ere prægede. Hovedet 

 paa Nr 12, som er i archaiserende Stiil og omhyggeligt udført, 



91 ) Mionnet S. III p. 310, n° 2. 



") See Eckhel Doctr. II p. 292 og Mionnet S. IV p. 270. 



93 ) Pausan. IV, 30. 



91 ) Mus. Hunter p. 318 ad tab. 57, 9. Mionnet S. IV, p. 410 n° 309. 



95 ) See min Afhandling i Vidensk. Selsk. Skr. 1857, Overs. Nr 7 S. 164. 



