224 



I sin første Afhandling over Hvaldyrene (i dette Selskabs 

 physisk-mathematiske Skrifter 4de Rækkes Ilte Bind): »Bemærk- 

 ninger over ("etologiens tidligere og nærværende Skjebne« havde 

 Etatsr. E. (1844) meddeelt en Række Oplysninger, som Capt. 

 Holbøll, Inspecteuren i den sydlige Halvdeel af de danske Co- 

 lonier, havde forskaffet ham om Grønlandshvalens regelmæssige 

 Trækken efter Aarstidernes Skifte. Det syntes deraf at frem- 

 gaae, at dette Dyr aldrig fjerner sig fra de med Driviis fyldte 

 Farvande; de ældre Beretninger fra Spitzberger-Hvalfangerne 

 syntes at vise, at det allerede i de foregaaende Aarhnndreder 

 havde forholdt sig paa samme iYlaade i Havet Osten for Grøn- 

 land. Etatsr. E. kunde derfor ikke Andet end antage, at det 

 laae i dette Dyrs Natur at leve mellem den lose lis, at det 

 overalt maatte forholde sig og altid have forholdt sig saaledes, 

 og at altsaa hine »Nordkapere c i det iisfrie Atlanterhav ikke 

 kunde have været ligeartede med Gronlandshvalen. Han meente, 

 at Hvalfangerne under dette Navn , ligesom under Navnene 

 »Butskop«, »»Grampus« o. s. v., havde forstaaet flere forskjellige 

 Arter, men gjorde derhos opmærksom paa, at man idetmindste 

 i nogle Tilfælde derunder havde forstaaet en Rethval i det iis- 

 frie nordlige Atlanterhav, der i sit Ydre og i sin Levemaade ud- 

 mærkede sig ved de samme Characterer som den Capske Ret- 

 hval. At dennes geographiske Udbredelse kunde strække sig 

 denne Side Linien endog heelt op til Nordkap, vilde ikke være 

 mere usandsynligt, end at Sydhavets Rethval, ifølge den den- 

 gang almindelig gjeldende Forestilling, ogsaa kunde forekomme 

 ved Kamschatkas Kyster. 



Saaledes havde Etatsr. E. betragtet Forholdet i 1844. Kort 

 efter var han imidlertid ved Studiet af de gamle islandske .Ma- 

 nuskripter kommen til den Overbeviisning, at denne Nordkaper 

 har maattet være hvad Islænderne kaldte »Sletbag«, altsaa vel 

 et fra Gronlandshvalen forskjelligt, men dog et i det nordlige 

 Atlanterhav hjemmehørende Dyr. Allerede i 1817 kunde han i 

 den skandinaviske Naturforskerforsamling i Kjobenhavn — under 



