236 



langt fra , at disse to Egenskaber kunne opfattes som identiske, 

 at man endog med Lethed formaaer at danne utallige Feillove, 

 hvor de fremtræde adskilte, og det selv saaledes adskille, at 

 der i denne Henseende indtræder et fuldstændigt Modsætnings- 

 forhold, idet den fordeelagtigste Værdie bliver den mindst sand- 

 synlige af alle. Naar Værdien V bør foretrækkes for enhver 

 anden, saa beroer dette egentlig alene paa den Omstændighed, 

 at der til denne Værdie er knyttet den mindste Middelfeil, hvil- 

 ket atter ved den almindelige Feillov kan udtrykkes saaledes, at 

 den af alle Værdier medfører størst Sandsynlighed for den sande 

 Værdies Beliggenhed indenfor hvilke somhelst givne Grændser. 

 Med andre Ord , naar / er en vilkaarlig Grændse , P Sandsyn- 

 ligheden for den sande Værdies Beliggenhed mellem V — / og 

 F + /, og ligeledes P 1 Sandsynligbeden for dens Beliggenhed 

 mellem F, — / og F, +/, saa vil Værdien V være charakteri- 

 seret som den fordeelagtigste derved, at den gjør P til et ab- 

 solut Maximum sammenlignet med alle Værdier af P, . 

 Som bekjendt har man: 



- <?(4) 



Pi -r- 



J ]n 



og ligeledes erholdes: 



e [C=i) f |/Wl 



u o 



hvoraf: P-P>= f h*~" ~ f h e ~« , 



hvilket ogsaa umiddelbart viser , at denne Dil'ferents stedse er 

 en positiv Størrelse. En nøiere Undersøgelse af P — P t , der 

 almindeligt fremstiller Tabet, som fremstaaer ved Ombytningen 

 af V med F t , viser nu let, at dette Tab stedse aftager med 



