24 



procid radicibus Vesuvii montis. Conferentsraad M. søgte nu 

 at eftervise, at Slaget efter alle daværende Forhold og efter de 

 bestemteste Antydninger hos Livius selv (Cap. 6, Cap. 10 Min- 

 turnæ, Cap. 1 1 Vescia) ikke kan være forefaldet saa sydligt, men 

 maa have staaet omtrent 9 geographiske Mile nordvestligere i 

 Nærheden af Floden Liris (Garigliano) , maaskee ved Bjerg- og 

 Højlandet omkring Vescia (Vescini montis). Om Vesuvius er 

 kommet ind ved en Skrivfeil i Afskrifterne af Livius eller ved 

 en Fejltagelse af Livius selv og Misforslaaelse (Fejllæsning) af 

 hans Kilde, kan ikke afgjøres. 



Til Slutning omtalte Cfrd. M. som Prøve paa de stundom 

 uventet og langveis fra tiltrædende Bekræftelser paa, hvad der 

 af sig selv kunde formodes, en besynderlig Feil i Texten af 

 Bog IX Cap. 16, 13, ved hvilken Livius kommer til i forkeerte 

 Udtryk at sige den Latterlighed , at den berømte Feltherre 

 L. Papirius Cursor »enten ved Øvelse eller sine Kræfters Kraft 

 (virmm vi) havde erhvervet sig Evne til at taale saare megen 

 Mad og Viin (victoremque cursu omnium cetatis suæ f uisse fe- 

 runt et seu virium vi seu exercitatione multa cibi vinique eun- 

 dem capacissimum etc.)«. Ved Sammenligning med et Sted 

 hos den byzantinske Annalist Zonaras (fra det 12te Aarhundrede), 

 der har excerperet Dion Kassios , som atter benyttede Livius, 

 bliver det aldeles sikkert, at Livius vel, idet han i det Hele 

 fremhæver Papirius Cursors kraftige physiske Personlighed, ogsaa 

 har nævnt hans gode Appetit og Kraft til at taale Viin, men at 

 han har henført Øvelsen til det, der antoges at have givet 

 Papirius hans Tilnavn (»Løberen«) og slet ikke brugt det for- 

 keerte Udtryk. Der skal nemlig læses, med Udeladelse af et: 

 victoremque cursu omnium cetatis suæ ferunt seu crurum vi seu 

 exercitatione multa, cibi vinique eundem capacissimum. 



