97 



om muligt ad Sammenligningens Vei ogsaa her at udsondre 

 de ældre og de yngre Tidsrum. Jeg maatte saameget mere føle 

 mig opfordret til en slig Undersøgelse, som det vistnok vil være 

 indlysende, at der, hvis det maatte lykkes at finde den søgte, 

 gradevise Udvikling afCulturen, vilde være vundet et ikke ringe 

 Fremskridt for den fædrelandske Oldkyndighed baade i Norden 

 og i det øvrige Europa. Det er vel sandt, at man kun med 

 den største Varsomhed tør overføre de archæologiske Forhold 

 i eet Land til et andet, idet Landenes Beliggenhed, Natur, Han- 

 delsforbindelser og forskjellige andre Omstændigheder paa hvert 

 Sted for sig maae tages i den nøieste Betragtning. Men det 

 er paa den anden Side ligesaa vist, at jo mere Kundskaben til 

 .de europæiske Oldtidsminder er bleven udvidet, desto mere er 

 man kommen til Klarhed om, at der, tiltrods for de mange Sær- 

 egenheder og navnlig den Tidsforskjel i Culturen, som de for- 

 skjellige Egne frembyde, dog gjennem Udviklingen i det Hele 

 taget gaaer en større Eensartethed og selv Samtidighed, end man 

 ved Undersøgelsernes Begyndelse kunde tænke sig mulig. Un- 

 der alle Omstændigheder vilde det jo være nyttigt for den euro- 

 pæiske Oldforskning, at der kunde blive kastet et klarere Lys over 

 Oldtidsminderne i de nordiske Lande, der ikke alene ved deres 

 Beliggenhed, men ogsaa ved deres længe bevarede gammeleuro- 

 pæiske Cultur i flere Betninger danne en høist mærkelig Mod- 

 sætning til Sydeuropas, af den græske og romerske Cultur tid- 

 lig paavirkede Lande. 



I nogle Universitetsforelæsninger, jeg i Efteraaret 1857 holdt 

 i det kongelige Museum for nordiske Oldsager, troede jeg alle- 

 rede at. kunne antyde de første Omrids til en Deling af Steen- 

 og Broncealderen. Fortsatte Iagttagelser og Sammenligninger 

 have siden den Tid styrket mine tidligere Formodninger og i 

 hvert Fald fremkaldt den faste Overbeviisning, at der baade i 

 Steen og Broncealderen foreligge Kjendsgjerninger, som hidtil 

 ikke have været tilstrækkelig paaagtede , og som dog ere af en 

 saadan Vigtighed og Betydning, at de tilvisse fortjene en nøiag- 



