104 



endog maa have staaet paa Overgang til Kundskab om Metallet 

 og dets Brug. Der gives ikke faa Efterretninger om Fund baade 

 af Bronce- og Jernsager i Forbindelse med Steen- og Beensager 

 i de nysnævnte Steengrave, og jeg har selv i enkelte Kamre 

 truffet Spor af Metal. Men ligesom nogle af disse Metalsager 

 gjerne i en langt sildigere Tid kunne være nedfaldne i Gravene, 

 saaledes maa det ogsaa erindres, at der hyppig kan være skeet 

 en Sammenblanding mellem de Ting, der ere fundne i de op- 

 oprindelige Gravkamre, og dem, der ere opdagede i Jorden uden- 

 for Gravkamrene selv. Det er en Kjendsgjerning, at man me- 

 get ofte lige udenfor de almindelige Steenkamre, som kun inde- 

 holde Skeletter og Oldsager af Steen og Been, kan træffe en- 

 ten Skeletter eller brændte Been med Broncesager, hvilket natur- 

 ligen maa henlede Opmærksomheden paa en Overgangstid fra 

 Steen- til Broncealderen. 



Ved Steendyssernes og Jættestuernes Forekomst er der endnu 

 den saare mærkelige Omstændighed, at de aldrig ere trufne i 

 Norge eller det øvre Sverige nordenfor de store Søer, i hvilke 

 Egne dog adspredte Steensager komme tilsyne lige op i Lap- 

 marken. Saavidt man kan skjønue, ere tilmed de i Dysserne 

 og Jættestuerne opgravede Cranier af temmelig forskjellig Art, 

 idet nogle ere mere runde, andre mere aflange, hvoraf man med 

 Grund synes at kunne slutte, at Folkeracen paa den Tid ikke har 

 været saa fuldkommen reen og ublandet, som Urfolk sædvanligere. 

 Naar man nu hertil lægger, at Folkefærd paa det laveste Trin af Cul- 

 tur, som Eskimoerne og mange vilde Stammer paa Sydhavsøerne 

 og i Amerika, gjennem Aartusinder vedblive at staae paa samme 

 Trin, at de i al Fald ikke udvikle sig uden gjennem en længe 

 fortsat betydelig fremmed Paavirkning og vel endog Folkeblan- 

 ding, og naar man fremdeles veed, hvorledes i en sildig Tid i 

 Amerika vilde' Indianerstammer have søgt at fortrænge de lavere 

 staaende Eskimoer, tør det formeentlig neppe længere ansees som 

 en dristig Formodning, at i den fjerneste Oldtid vare muligen 

 endog flere vilde, raae Urstammer spredte over en stor Deel af det 



