107 



og derefter ligeledes ved Hjelp af Steenredskaber tilhamre det 

 i kold Tilstand uden nogen Smeltning. Fra disse overordentlig 

 kobberrige Egne ere deels Klumper af uforarbeidet Metal, deels 

 raat tilhamrede Vaaben, Redskaber og Smykker udbredte over 

 store Strækninger af det amerikanske Fastland, hvor ogsaa Kob- 

 bersagerne stadig findes i Forening med Steensager. Der maa 

 i det Hele kun have været saare ringe Forskjel paa Nytten og 

 Brugbarheden af Redskaber og Vaaben af Steen og af hamret 

 Kobber; i en stor Deel af Amerika kan derfor ogsaa Steen- og 

 Kobberalderen siges at falde ganske sammen. 



Saavidt bekjendt har man i Europa endnu ingensinde, som 

 i Amerika, fundet Sager af reent Kobber i Forbindelse med 

 Steensager eller i Grave fra Steenalderen, hvorimod Kobbersa- 

 gerne ere trufne enkeltviis eller ved Sager fra Broncealderen. 

 I de Steenkamre og Jættestuer, som skulle have indeholdt Spor 

 af Metal, har man hidlil kun fundet Jern eller, som f. E. i Jætte 

 stuen ved Øhm,*) Sager af Bronce. Havde man i Europa havt 

 en egen Kobberalder umiddelbart efter Steenalderen eller sam- 

 tidig med dennes Slutning maatte man naturligst vente at finde 

 Levninger af den i de seneste Grave fra Steenalderen. Der er 

 desuden den store og væsentlige Forskjel paa de amerikanske 

 og europæiske Kobbersager, at de amerikanske kun ere hamrede 

 uden nogensomhelst Smeltning, men at de europæiske, idet- 

 mindste de hidtil kjendte, ere stolte, hvilket, da Støbningen af 

 reent Kobber er forbunden med ikke faa Vanskeligheder, altid 

 røber en høiere Cultur, et større Fremskridt i Metallets Bear- 

 beidning. De europæiske Kobbersager kunne i denne Henseende 

 meget gjerne hidrøre fra den virkelige Broncealder, i Særdeles- 

 hed, hvis man vil antage, at mere tilfældige Omstændigheder, 

 t. E. øjeblikkelig Mangel paa Tin, have samvirket til, at Kobberet 

 blev benyttet som det var uden nogen Tilsætning af andet Metal. 



*) Nord. Tidsskr. for Oldkyndighed II. 178—179. 



