125 



Periode. Men ligesom denne Formodning var fremsat paa en 

 meget phantastisk Maade uden tilstrækkeligt Overblik over For- 

 holdene i andre Lande, og under Paavirkning af ældre Fordomme 

 (t. E. at Steenalderens Mindesmærker skulde være eiendommelige 

 for Kellerne), saaledes vare ogsaa aabenbare Naturgjenstande 

 sammenblandede med de forarbeidede Flintredskaber, hvorved 

 Tilliden til de nye Anskuelser og til de nye Opdagelser i det 

 Hele var bleven overordentlig svækket. Tvivlen gik endog saa 

 vidt, at den bortforklarede eller forkastede utvivlsomme Kjends- 

 gjerninger. Først i Aar have de virkelige nye Opdagelser faaet 

 den Anerkjendelse og Betydning, som de tilvisse fortjene. 



Efterat man nemlig allerede i Aaret 1858 i en Drypsteens- 

 Hule ved Brixham i Devonshire i England var stødt paa en 

 Mængde Knokler af de store uddøde Dyr Rhinocerosen, Ele- 

 phanten, Hyænen, Hulebjørnen, Rensdyret, Uroxen, Hesten o. s. v. 

 tilligemed forarbeidede Flintredskaber, gave flere engelske Natur- 

 forskere sig ifærd med nærmere at undersøge ikke alene denne 

 Hule, men ogsaa andre Steder, hvor Flintredskaber tidligere 

 skulde være fundne ved Knokler af 'tilsvarende uddøde Dyr, for 

 om muligt at oplyse det høist interessante, hidtil saa meget be- 

 stridte Spørgsmaal om Samtidigheden mellem disse Dyr og 

 Europas Urbeboere eller Menneskeslægten i det Hele. Et mæg- 

 tigt Stød fremad fik Sagen, da man i Brixham Hulen forvissede 

 sig om, at forarbeidede Flintredskaber forefandtes i Hulejorden 

 og Gruset nedenunder de ovennævnte Knokler. Eet tildannet 

 Flintstykke i Særdeleshed optoges, som var formelig incrusle- 

 ret i Drypstenen under et Stykke af Opsatsen af et Rensdyr og 

 en Knokkel af en Hulebjørn. Adskillige af Naturforskerne for- 

 enede sig nu med nogle engelske Oldforskere og tog over til 

 Frankrige til Amiens og Abbeville, for selv at prøve Rigtigheden 

 af Mr. Boucber de Perthes 1 og Dr. Rigollots tidligere Fund og 

 Paastande. Paa Stedet lykkedes det ikke alene dem, men ogsaa 

 liere franske Naturforskere, som efterhaanden kom til, selv at 

 optage under de fuldkommen uforstyrrede Gruus- og Rullesteens- 



9 



