141 



Kaar og Udvælgelse*). Det forudsættes altsaa som bekjendt, at al- 

 vorlige Begivenheder ved hiin Ledighed have fundet Sted. At 

 en almindelig Bevægelse vaktes i Landet ved de jydske Rigs- 

 raaders Forsøg paa at forbigaae Christiern og vælge Hertug Fre- 

 derik, siges ogsaa i hiint Brev fra Ture Jensen, idet han umid- 

 delbart efter de tidligere anførte Ord tilføier: »ther met er ther 

 stor ville (Forvirring) i landiit.« Nogle Yttringer, der forekomme 

 i et Brev fra Enkedronning Christine, Christiern den Andens 

 Moder, skrevet i de samme Dage, som Ture Jensens, 15de April 

 (Fredag før jubilate) 1513, synes at tyde paa det Samme. Hun 

 melder sin Lensmand Oluf Holgersen Ulfstand paa Nykjøbing, 

 at nogle af hendes Bønder have været hos hende for at bede 

 om Eftergivelse af en Sum Penge, de skulde betale, og paa- 

 lægger ham i den Anledning at eftergive dem i det Mindste 

 Halvdelen, idet hun som Grund til ikke at lade dem gaae uhjulpne 

 fra sig anfører: »særdeles for saadan Ledigheds Skyld, som nu 

 for Øine er.« Dette Udtryk pleier i den Tids Sprog at betegne 

 vanskelige og farlige Omstændigheder. 



Men selv om Rigsraadet havde været mindre deelt i sin 

 Stemning, og selv om der ikke havde ladet sig spore nogen 

 Uvillie hos Landets Indbyggere mod et Forsøg, hvis sande Navn 

 var Oprør og Brud paa svorne Eder, saa var der dog een Omstæn- 

 dighed, som aldeles maatte svække Haabet om et heldigt Udfald af 

 en saadan Plan, og derfor afholde den kloge og beregnende Her- 

 tng Frederik fra at indlade sig paa den: det var Kong Christierns 

 Forhold til Rigets Krigsmagt. Ifølge Rigets Forfatning skulde, 

 saasnart en Konge døde, alle Slotte og Fæstninger strax gaae 

 ind under Rigsraadets Myndighed eller, som det hedder, holdes 

 til dets Haand. Rigsraadet blev saaledes Herre i Riget og kun paa 

 denne Maade kunde det med Frihed og Sikkerhed udøve sin Valgret 

 og foreskrive den tilkommende Konge de Betingelser, det vilde. 

 Men i hiint Valg- og Hyldingsbrev af 22de Septbr. 1487 havde Rigs- 

 raadet selv opgivet denne Ret og indrømmet, at efter Kong Han- 



") N. I). Hag. 2 B. S. 202. 



10 



