143 



som Hovedmænd 1523. Selv den fjerde, som Ture Jen- 

 sen navngiver, Æels Hog, Ridder og Rigsraad, forekom- 

 mer i hiint Brev; han er nemlig en af de 18 Mænd, som 

 nævnes i Indgangen til Brevet; men, da han ikke har medun- 

 derskrevet eller beseglet det, kan herpaa ikke lægges særdeles 

 Vægt. Thi som bekjendt brugte de Ni, for at give deres Fore- 

 tagende større Betydning, den List, at sætte en Mængde bekjendte 

 Navne i Spidsen af Brevet, som om disse Personer vare enige 

 med dem, skjøndt de Fleste endnu vare udenfor Sagen. Ture 

 Jensen siger, at flere jydske Herrer sluttede sig til dem, han 

 navngiver. Til disse »Flere« feiler man næppe ved at regne 

 den jydske Rigsraad Peder Lykke. Han var tilstede i Aalborg 

 ved Kong Hanses Død, og viste sig 1523 som en af de virk- 

 somste og ivrigste for at fremme Opstanden. Ogsaa i andre 

 Henseender er der en slaaende Overeensstemmelse mellem 1513 

 og 1523. Bevægelsen udgik baade hiint Aar og dette fra de 

 jydske geistlige og verdslige Herrer; man henvendte sig begge 

 Gange til Hertug Frederik og begge Gange gjordes gjældende, 

 at han var »en indbaaren dansk Kongesøn o, og derfor ligesaa 

 nær til Kronen som Christiern; og baade 1513 og 1523 gjorde 

 man Regning paa Understøttelse fra Hansestæderne. 



Det er fra de svenske Forhold i Unionstiden, at det rette 

 historiske Lys falder paa Begivenheden 1513. De Store i Sver- 

 rig havde længe været vante til at sætte Konger paa Thronen 

 og af Thronen, vælge sig Rigsforstandere og fordrive dem igjen, 

 naar de ikke længer havde deres Behag, og med den største 

 Letfærdighed bryde statsretlige Overeenskomster og de højtide- 

 ligste Forpligtelser. Den danske Adel havde ved Kongernes 

 Side længe kjæmpet mod dette Uvæsen; men det lange Sam- 

 qvem med Sverrigs Adel og den idelige Berørelse med slige op- 

 løste Forhold, virkede omsider smittende paa dem selv. Der 

 indtraadte ogsaa hos den danske Adel en Slappelse i Følelsen 

 for Helligheden af Eder og offentlig indgangne Forpligtelser. 

 En Yttring heraf finde vi i det omtalte Forsøg af en Deel af 

 Kigets fornemste Mænd paa at bryde et offentligt Tilsagn , de 



