151 



blik, men fortsatte dog Plyndringen. I Særdeleshed dvæler dog 

 Niketas ved Sophiekirkens Vanhelligelse. Korsfarerne nedreve 

 Kirkens guldvirkede Forhæng, hvis Værdi var anslaaet til to tu- 

 sinde Miner, fra den prægtige Prædikestol borttoge de alt det Sølv, 

 hvormed den var prydet, de berøvede Helgenernes Billeder 

 deres Smykker af ædle Metaller, og tilintetgjorde det kostbare, 

 for sin kunstfulde Sammensætning almindelig beundrede Alter- 

 bord. Muldyr og Heste bleve førte ind i den herlige Kirke, for 

 at bortslæbe de røvede Skatte, og da de faldt paa det glatte 

 Gulv, bleve de ved Sværdstik tvungne til igjen at reise sig, saa 

 at de ogsaa ved deres Blod besmittede det hellige Tempel. 



En Deel af de røvede Skatte bragtes til Vestlandene. An- 

 dreas Dandulo, der var Doge i Venedig fra Aaret 1343 indtil sin 

 Død i Aaret 1354, angiver i sin Krønike de Reliqvier, der den- 

 gang fra Konstantinopel førtes til Venedig*), og Republikens Hi- 

 storiograf, Marino Sanuti, der levede i Overgangen fra det fem- 

 tende til det sextende Aarhundrede, tillægger i sine Levnetsbe- 

 skrivelser af Venedigs Doger, at med Reliqvierne kom ogsaa fra 

 Konstantinopel til Venedig det forgyldte Fiirspand, der staaer 

 over Indgangen til S. Marcokirken**), der efter Republikeus Fald 

 i Aaret 1797 af Franskmændene førtes til Paris, men efter den 

 anden Indtagelse af Paris i Aaret 1815 atter vendte tilbage til 

 dets nuværende Plads. Skjøndt man derpaa først længere hen 

 i det 16de Aarhundrede hos Venetianeren Paulus Ramnusius 

 træffer en ligefrem Antydning af, at dette Fiirspand er blevet 

 borttaget fra Hippodromen,***) gjælder det dog nu allerede siden 



*) Andreæ Danduli Venetorum ducis Chronicon Venetum ap. Muratori, 



Scripteres Rerum Italicarum. VII, 331. 

 ") Marino Sanuti, Vite de duchi di Venezia, ap. Muratori, Scriptores Rerum 

 Italicarum. XXII, :'j34. Tydskerne havde tidligere næret denne Mening 

 om Hestenes Oprindelse, at de »von Frid. Barbarossa, umb des Eydes 

 willcn, aul der Kirclien cincn Stul zu machen, gegeben sein worden». Ta- 

 gebuch Christian des Jungcrn, Furst zu Anhalt. Herausgegeben von G. 

 Krause. Leipzig 1858. S. 168. 

 *") De belloConstantinopolitano et imperalorilms Comnenis per Gallos et Vene- 

 tos restitutis Historia Pauli Ramnusii. Editio altera. Venetiis. 1 G3 i. fol. p. 1 29. 



