171 



Til Modet den 15de April 1S59 (see S. 87). . 

 De Bemærkninger, som Hr. Professor Steenstrup i Mødet 

 d. 15. April d. A. meddelte i Anledning af Hr. Professor Wor- 

 saaes Foredrag i næstforegaaende Møde d. 18. Marts s. A. (see 

 foran S. 93 — 117*) med Hensyn navnlig til den i dette Foredrag 

 fremsatte Anskuelse om Steenalderens Deling i tvende, en ældre 

 og en yngre, og forud for hvilke han skikkede nogle Betragtninger 

 over de forskjellige Redskaber, hvilke Urindvaanerne kunde an- 

 tages at have benyttet som skjærende Redskaber eller Knive, 

 vare følgende: 



Ledet af den store Forskjel, der er imellem de Redskaber 

 af Sten og Ben, som findes saa talrigen henkastede i de fra 

 Danmarks Urfolk hidrørende Affaldsdynger eller Kjokkenmøddinger, 

 og de Redskaber af lignende Stoffer, som sædvanlig findes om- 

 hyggeligen nedlagte i Gravhøiene fra samme Tidsrum , Sten- 

 alderen, har Hr. Professor Worsaae i Selskabets forrige Møde 

 (d. 18. Marts 1859) søgt at begrunde en Tvedeling af Stenalderen, 

 nemlig : 



1) „den ældre Steenalder, der omfatter Østersdyngerne (d. e. 

 Kjøkkenmoddingerne) og flere af vore Kystfund med deres raae 

 Redskaber af Flint og Steen, og 



2) den yngre Steenalder, der omfatter de store Steenmindes- 

 mærker, Dysser og Jættestuer, med deres zirlige Sager af Been, 

 Steen, Rav og brændt Leer,« 



Forend disse Bemærkningers Afgivelse til Trykken var jeg vel bekjendt 

 med Hr. Professor Wbrsaaes her trykte Fremstilling af Grundene for 

 Stenalderens Tvedeling, men kjendte kun af det mundtlige Foredrag hans 

 Fremstilling af Broncealderens Deling og var aldeles ubekjendt med min 

 Gollegas, under min Fraværelse i Udlandet men mange Maaueder efter 

 min Meddelelse, nemlig den 4de November, givne Beretning om Fundet 

 i Maribo-Soc, optaget foran S. 117 — 32, hvilket jeg beder Læseren af flere 

 Grunde bemærke, men særlig fordi Forf. i sidste Beretning stotter sig 

 endnu stærkere paa de Grunde, hentede fra fremmede Lande, om hvilke jeg 

 kun aldeles korteligcn har yttret mig, da jeg ikke antog det nodvendigt paa 

 dette Sted at gaac videre ind paa dem. 



