173 



nings, at begge ikke aliene gjensidigen oplyse hinanden, men 

 blive virkelig gjensidigen nødvendige for hinandens fulde For- 

 staaelse. For Naturforskeren, der søger at opklare hines Historie, 

 er det derfor en Sag af stor Vigtighed at undersøge og erkjende, 

 hvor fast og urokkelig den archæologiske Tidsramme er smedet, 

 indenfor hvilken de af ham iagttagne større Begivenheder i Dyre- 

 og Plante-Livet eller Omskiftelserne i dette ere foregaaede. 

 Naar jeg derfor ikke har kunnet erkjende , at Opstillingen af 

 disse tvende Afsnit indenfor Stenalderen er saa vel begrundet, 

 som man maatte ønske det for at kunne benytte den, vil Sel- 

 skabet i de anførte Forhold see en tilstrækkelig Opfordring til 

 mig til at udbede mig dets Opmærksomhed for nogle faa Bemærk- 

 ninger om denne Sag. Disse ville iøvrigt fornemmelig angaae 

 enkelte Punkter, som have havt en væsenlig Indflydelse paa den 

 af Hr. Professor Worsaae givne Opfattelse af Sagen , men som 

 synes mig ved Spørgsmaalets Afgjørelse at maatte betones lidt 

 anderledes, end skeet er. 



Man maa vistnok give Hr. Professor Worsaae fuldkommen 

 Ret i, at det kun er »større almindelige Resultater« , der maa 

 tages op i Sammenligningen, naar Spørgsmaalet er om hvorvidt 

 der findes en Kulturforskjel imellem tvende Tider eller imellem 

 tvende Steder , og ligeledes deri , at netop saadanne større og 

 almindelige Resultater ere for den Kulturperiodes Vedkommende, 

 der her beskjæftiger os, blevne os givne fra to forskjellige Sider, fra 

 vore Gravhøie fra Stenalderen og fra vore talrige Affaldsdynger eller 

 Kjøkkenmøddinger; endelig ogsaa deri, at Forskjellen imellem de 

 fra de to Sider vundne Resultater er selv et sligt større almindeligt 

 Resultat, der, for dets væsenligste Del idetmindste, om end ikke 

 udtømmende, kan gives med Forfatterens S. 101 fremhævede 

 Udtryk: »at Øster s dyngerne i Reglen indeholde en egen Klasse 

 af Flintredskaber af den allerraaeste, simpleste Art, ligesom og- 

 saa meget raae Leerkar og en egen Slags, forholdsviis talrige 

 Beensager; men at Steendysserne og Jettestuerne gjemme ganske 



