178 



at vi have endnu bedre og zirligere forarbeidede Stykker fra 

 Stenalderen, men med hvilken Rimelighed skulle vi vente saa- 

 danne Pragtstykker, som betegne »Flintfabricationens Høidepunkt«, 

 i Affaldsdyngerne? Selv for vort saa rige Museum ere jo slige Styk- 

 ker endnu velkomne Prydelser, og vidner dette ikke om, at heller 

 ikke i Gravhøjene høre disse Sager til dem, der dagligdags fore- 

 komme? løvrigt bliver det et stort Spørgsmaal, om Færdigheden i 

 at behandle Flintens ejendommelige muslede Brud bør bedømmes 

 mest efter saadanne Redskabers Tilslagning , og ikke snarere 

 efter Afslagningen af de regelmæssige og mange Tommer lange 

 Flintflækker, der ere os saa vel bekjendte fra Gravhøiene og 

 Affaldsdyngerne og som synes at have været anvendte til meget 

 forskjellige Øiemed; Vist er det, at for den Urindvaaner, der 

 forstod med sit Slag at lade Flinten give hine lange, regel- 

 mæssige Flækker, kan Tilslagningen af en vellykket Landsespids 

 eller Harpunspids ikke have havt nogensomhelst Vanskelighed, 

 kun ere disse Spidser ikke, som hine, aliene et Øiebliks Arbeide 

 eller dannede med et eneste Slag ; derfor have Urfolkene 

 heller ikke regnet det saa nøie og ladet Snese af de bedste 

 Flækker blive liggende i Dyngerne , medens disse skjule kun 

 saa faa af de nævnte Redskaber (smlign vore Meddelelser i 

 Oversigterne for 1851, S. 186, 189, 195 og il. St. 



Herfra gaaer jeg over til de slebne Redskaber; de ere fundne 

 i Dyngerne omtrent i et ligesaa stort Antal som de bedre tilhugne 

 Sager, og i de selvsamme Dynger; de høre alle til de saakaldte 

 Kiler eller Meisler eller mindre Øxer, men disse Slags Redskaber ere 

 jo ogsaa de eneste, som i Stenalderen vare med tiisleben Ægg. 

 Disse faa Stykker ere imidlertig langt fra de eneste Vidnesbyrd 

 om, at man ved de store og mindre Fiskelejer, af hvilke Dynge- 

 stederne ere Levninger , kjendte og brugte slebet Sten-Værktøi. 

 De der i tusindvis udgravne Knokler af spiste Dyr opvise talrige 

 Mærker af de Redskaber, hvormed Knoklerne ere blevne knuste, 

 overskaarne eller skrabede, og allerede af disse Mærker er der ikke 



