189 



i det mindste hjælper denne Antagelse ikke*). Det er mig vanske- 

 ligt at forstaae de antydede Overgange anderledes, end at hvad 

 der ikke bestemt vilde sondre sig til den ene eller den anden 

 af de opstillede Kulturtrin, regnedes til en Overgangstid (smlgn. 

 S. 101). For at kunne see om »Overgange« ere paa deres rig- 

 tige Plads , gjælder det imidlertid fremfor alt at være paa det 

 Rene med det, hvortil og hvorfra Overgangene skulle føre, her 

 de to Hovedkatagorier: ældre og raaere Stenalder, yngre og fuld- 

 komnere Stenalder, men derom er det jeg for Øjeblikket aller- 

 vanskeligst kan blive enig med min Collega**). 



Det vil let skjønnes, at naar jeg nu ved en Opsummering 

 skal bringe i passende Fradrag alle de Forhold , paa hvilke jeg 

 i det Foregaaende har henledt Opmærksomheden , da staae 

 hverken Forskellighederne i den Kulturudvikling, der skulde have 

 sit Udtryk i de ligefremme Kjendsgjerninger fra hver af de to 

 oftnævnte Sider , saa store som de skildredes, ikke heller ere 

 disse Forskjelligheder større end man maatte vente det inden- 



") Ligesom der vistnok i Prof. Worsaaes Yttringer om Stenalderens Kultur er 

 peget noget mere hen paa Metal, end Kjendsgjerningerne for Tiden turde 

 indrømme Ret til, saaledes er der ogsaa nu og da vel stærkt urgeret paa 

 at Stengravenes Indhold væsenlig ere tilslebne Sager (f. L'x. S. 99. L. 6—8.) ; 

 da det imidlertid hos os nu vel er en temmelig bekjendt Sag , at kun 

 en vis Klasse af Redskaber, de skjærende, tilslebes, medens en anden lille 

 Klasse, gjort af et ganske andet Stof, Hamrene, paa en egen Maade poleredes, 

 men den langt større og hyppigere Klasse af Flintsager, Harpuner, Land- 

 ser, Spyd, Dolke, Krumflinter, Pilespidser blot tiisloges , skulde jeg her 

 aldeles ikke have berørt dette, naar jeg ikke hos Fremmede i det sidste Aar 

 havde truffet paa den meget vrange Anskuelse , at Flintredskaberne fra 

 Stenkamrene her i Norden udelukkende eller i deres større Flertal vare 

 slebne, et Forhold, hvorpaa man i Udlandet netop havde lagt megen Vægt, 

 og hvis Rigtighed man aabenbart vil mene bekræftet ved Udtryk som de 

 paapegede, ifølge hvilke der i Stengravene kun »stundom« og »kun en- 

 kfltviis" forekomme »utilslebne Stensager" (smlgn. S. 100. 1. L.). 



") Som nær berørende Stenalderens Afslutning maa det være mig tilladt at 

 bemærke, at naar Rronccalderen netop skal begynde med de reneste og 

 smagfuldeste Former og sin mest udviklede Kunstfærdighed i Metallets 

 Behandling (smlgn. S. 117), synes mig den af Prof. Worsaae paapegede 

 Overgang fra Stenalderen endnu mindre antagelig. (Sen. Anmcerhi.J 



