190 



for samme Tidsalder , naar man henter Kjendsgjerningerne for 

 dem fra to Klasser af Mindesmærker af saa forskjellig Natur, 

 som Affaldsdynger, Kjøkkenmøddinger, paa den ene Side, Sten- 

 kamre og Begravelseshelligdomme paa den anden Side. Den 

 tidligere Opfattelse , at disse to Klasser af Mindesmærker vise 

 os væsenligen to Sider af een og samme Kulturtilstand , ved- 

 bliver for mig endnu at være den ene rigtige; under alle Om- 

 stændigheder tilhøre de to ueensartede Sider af Kulturlivet , og 

 kunne hverken kaldes lige fuldstændige eller lige berettigede 

 Udtryk for dette, saa at en umiddelbar Sammenligning af deres 

 Forskjelligheder ikke kan tilfredsstillende begrunde Antagelsen 

 af en under deres Tilblivelse herskende Kulturforskjæl. 



Med de foregaaende Bemærkninger har jeg ikke villet ud- 

 tale Umuligheden eller Usandsynligheden af, at en Fremgang i 

 Kultur, endog en storre saadan, kan have fundet Sted her i 

 Landet under den vistnok meget lange Periode , som vi kalde 

 Stenalderen , men kun villet fremstille Grundene for min per- 

 sonlige Overbevisning , at naar vi skulle holde os til forelig- 

 gende Kjendsgjerninger og en alsidig Betragtning af disse — 

 den Grundvold netop, der hidtil har givet det arehæologiske Studium 

 i Norden en vis Fasthed fremfor i andre Lande — da er der 

 neppe endnu hos os noget Forhold bekjendt, hvorpaa en Under- 

 deling af Stenalderen i en ældre og en yngre, en i Kultur lavere- 

 staaende og en mere udviklet, kunde med nogenSikkerhed støtte sig. 

 Saasnart virkelige Kjendsgjerninger , der have nogen sand Be- 

 tydning, fore os til Antagelsen af en saadan Tvedeling eller af 

 en anden Deling af Tidsrummet , da vil jeg og enhver anden 

 Naturforsker, der beskjæftiger sig med Tidsrummets Naturforhold, 

 med Glæde gribe Delingen, vel vidende, hvilke betydelige For- 

 dele for Undersøgelsen og Betingelser for virkelige Fremskridt, 

 enhver engere Afgrændsuing fører med sig. 



Til Slutning maa jeg endnu korteligen berøre, at lir. Professor 

 Worsaae vel har troet at finde for sin Opstilling af den ældre Sten- 



