Meddelelser. Ere de end ikke afgjørende, ville de ialfald hen- 

 lede Opmærksomheden paa et hidtil lidet eller ikke paaagtet 

 Forhold, som dog nødvendigviis maa tages med i Betragtning, 

 dersom man vil haahe at komme paa det Rene med Særegen- 

 hederne i disses Fugles Forplantningshistorie. 



Alt, hvad man finder derom hos Brisson, indskrænker sig 

 til hvad der allerede er anført, nemlig at flere Hunner, under- 

 tiden hele 50, lægge Æg og ruge i Selskab i en stor fælles 

 Rede, som de bygge sig i Buskene*). Om Redens Størrelse, 

 Form og Bygningsmaade, om Æggenes Antal og Udseende, om 

 Hunnernes Forhold under Rugeliden, kort sagt, om alle nærmere 

 Omstændigheder siges Intet, og skjondt han beskriver baade 

 Crotophaga Ani (le Bont-de-petun) og Crotophaga major {le 

 grand Bout-de-petun), er det kun den første, han tillægger dette 

 mærkelige Instinkt. Han anfører ingen Hjemmel for sin Angi- 

 velse; men da han kun kan have berettet paa anden Haand, og 

 da de ældre Forfattere, saasom Hernandez, Marcgrav, Dutertre, 

 Sloane, Barrére og Brown ikke omtale en slig Selskabelighed 

 hos disse Fugle, tor man vel antage, at han har faaet sin 

 Kundskab umiddelbart fra Cayenne, og maaskee netop fra de 

 Personer, der havde sendt Fuglen til Reaumurs Cabinet, hvorved 

 han, som bekjendt, var ansat**). Men at den Beretning, der 

 var bleven ham meddeelt, skulde grunde sig paa en personlig 

 Iagttagelse er langtfra afgjort; det forekommer mig endog mindre 

 rimeligt at det skulde være Tilfældet; den vilde du formodent- 

 lig have været udførligere. Saaledes som den foreligger, bærer 

 den snarere Præg af at være et kort Referat af et i Kolonien 

 udbredt Sagn, i hvilket der vel endog i efter de senere Be- 



*) Brisson, Ornithologie (1760) Tome IV., p. 180: »Les oiseaux de eette es- 

 péce font de tres-grands nids dans les buissons; ils pondent & couvent 

 jusqu' a cinquante dans le méme nid.« 

 **) Crotophaga major fandtes derimod ikke i Reaumurs Cabinet; Brisson 

 bar beskrevet den efter et Exemplar i Aubrys Samling, og denne Om- 

 stændighed forklarer maaskee, hvorfor han intet anfører om denne Arts 

 Rugemaade. 



