30 



virkelige Størrelse endnu stedse er betydelig nok til , at den 

 med god Grund kan kaldes stor i Forhold til Fuglen, vil man 

 dog neppe kunne miskjende, at Gjennemsnittet af den indre 

 Hinilhed ikke er stort nok til, at det kunde afdeles i 

 flere jevnsides liggende Rum og dog have Plads til de mange 

 Æg; medens der derimod ikke er noget til Hinder for, at Re- 

 derne med det Tvermaal, de have, kunne rumme selv en stor 

 Mængde Æg lagviis liggende, naar blot de gjøres dybere i For- 

 hold til disses Antal. 



Men om endog Æggenes mere eller mindre tydelige For- 

 deling i flere Lag over hinanden indbyrdes, skildte ved tørre 

 Blade, efter hvad der foreligger, formeentlig maa ansees for et 

 ialtfald hyppigt stedfindende Forhold, er det imidlertid saa langt 

 fra, at det derfor skulde være lettere at gjennemskue det Mørke, 

 der endnu hviler over saa mange Punkter i Aniens Forplantnings- 

 historie, at dette endog snarere synes at forøges derved. Min 

 Hjemmelsmand for de tvende sidst anførte Iagttagelser sagde 

 mig, at den farvede Befolkning paa vore Øer i Vestindien staaer 

 i den Formening, at Anien slet ikke ruger sine Æg, men al 

 disse udklækkes ved Solvarmen uden Fuglens Hjælp*); den 

 samme Tro har ogsaa Hr. Pliise omtalt i sit Brev. Denne 

 Forklaring, til Støtte for hvilken der imidlertid ikke anføres 

 nogen positiv Kjendsgjerning, synes dog neppe antagelig; 

 blandt andre væsentlige Grunde , som kunne gjøres gjældende 

 mod den, skal jeg her kun fremhæve en, nemlig det lidet sand- 



■j Han tilfoicde fremdeles, at det var blevet sagt ham, at man aldrig traf 

 Heder med Unger i; at Almuen derfor antog, at Ungerne forlode Reden, 

 saasnart de vare udklækkede, og at man undertiden havde truffet Reder, 

 hvori der faa Dage tidligere havde været Æg, tomme eller hoist fyldte 

 med Æggeskaller og raadne Æg. Disse Angivelser bevise imidlertid 

 intet; det er klart, at A niernes skaldede, hjælpeløse Unger ikke strax 

 efter at være udklækkede kunne forlade Heden; og den sidste Deel af 

 Fortællingen forklares tilstrækkeligt ved al antage, al Hederne vare plyn- 

 drede af Rotter eller Slanger, som allerede af Lefévre - Deshayes siges 

 jevnligen at forlære disse Fugles Æg og Unger. 



