46 



dette Udtryk kan bruges om noget andet Subjekt) er for de 

 Cbristnes Tro, ligesaa væsenlig er den Forestilling, der er ikke 

 mindre klart udtalt i det nye Testamentes Skrifter end med Be- 

 stemthed fastholdt i Kirken: at Jesus Ghristus var et virkeligt 

 Menneske. Som saadan maa han i Lighed med ethvert menne- 

 skeligt Individ have været Endelighedens Skranker underkastet. 

 Derved maae da udelukkes hine phantatiske og monstrøse Fore- 

 stillinger om en Alvidenhed og Almagt hos den historiske Chri- 

 stus, som vilde ophæve hans sande Menneskelighed, og for hvilke 

 den kirkelige og formeenlige orthodoxe Christologie ikke altid 

 har holdt sig fri. Dog maae vi agte paa, at det først er ved 

 Erfaring, at vi lære de Kræfter at kjende, som ere nedlagte i 

 Menneskenaturen. Følgelig kunne vi ikke forud vide, hvorvidt 

 Grændserne for menneskelig Viden og Kunnen vare udstrakte 

 videre for Jesus end for noget andet Individ. Efter den Virk- 

 ning, som Jesus har udøvet paa Menneskeslægtens Historie, 

 maae vi vente, at dette har været Tilfældet. Bekræftelse derpaa 

 finde vi ogsaa i det Nye Testamentes, navnlig Evangeliernes, og 

 den christelige Traditions Beretninger om Jesus Gjerninger. At 

 vi ikke saaledes maae indskrænke Forestillingen om Naturens og 

 Menneskenes Kræfter til den sædvanlige og hverdagslige Erfa- 

 ring, at vi derved tillukke os for Anerkjendelse af det Nye og 

 Overordentlige, som Historie og Erfaring frembyder til Udvidelse 

 af vor Kundskab og Synskreds, er en Fordring, som har forøget 

 Betydning, hvor der handles om en guddommelig Aabenbaring 

 og om en Person, som er Organ for samme. Hvorvidt en Aa- 

 benbaring er mulig og nødvendig, det har Philosophien endnu 

 ikke formaaet at bringe til nogen almeengyldig Afgjørelse; det 

 historiske Beviis for dens Virkelighed vil man afskjære sig selv, 

 hvis man forud afviser det Uforklarlige som Uskeet. Deraf, at 

 Noget er underfuldt kan man ikke slutte, at det ikke er skeet; 

 Alt kommer her an paa Vidnesbyrdets Troværdighed. Hvor denne 

 mangler enten i Almindelighed eller i enkelte Dele, viser der 

 sig Formodning om det Underfuldes totale eller partielle Uvirke- 



