57 



hvorfra enhver Evangelist har de Efterretninger, som savnes hos 

 de andre, eg hvorledes det er skeet— hvad man dog maa ind- 

 rømme, hvorledes man end ordner Rækken — , at den sildigere 

 Evangelist ofte har forandret sine Forgjængeres Beretninger til 

 det mindre Rigtige og Tydelige. 



Ved Antagelsen af, at alle tre Evangelister, havde benyttet 

 en fælles skriftlig Kilde , som ikke længer var os tilgjængelig, 

 kunde man forklare sig den store, stundom ordrette Overens- 

 stemmelse , som findes mellem deres Beretninger. Uovereens- 

 stemmelserne skulde derimod hidrøre fra forskjellige Bearbejdelser 

 af hiint Urevangelium, hvilket enhver Evangelist havde benyttet, 

 uden at have kjendt eller benyttet de andres Skrifter*). Men 

 den fuldkomne Taushed om et saadant skriftligt Evangelium, der 

 skulde være affattet til at bevare Eensformigheden af den histo- 

 riske Overlevering, og som dog saa snart havde undergaaet en 

 Mængde Forandringer; dets indskrænkede og tarvelige Indhold — 

 thi ingenlunde de vigtigste Beretninger bleve Udbyttet af at 

 samle de Beretninger, som alle Evangelister have tilfælles — ; 

 den mechaniske og aandløse Maade, hvorved Evangelisterne efter 

 denne Hypothese havde sammenskrevet deres Bøger, og Manglen 

 af Besvarelse paa Spørgsmaalet om Oprindelsen til de ved Ur- 

 evangeliet i dets Bearbejdelser foretagne Forandringer berøvede 

 hiin Hypothese det Bifald, som det eengang vandt, og hvorover 

 man nu kun kan forundre sig. 



Endelig troede man at finde en tilstrækkelig Forklaring for 

 det givne Problem i Antagelsen af vore synoptiske Evangeliers 

 Udspring fra den mundtlige Overleverings Magt og Indflydelse. 

 Hvorledes der kunde danne sig en i mange Henseender eens- 

 formig Overlevering af den evangeliske Historie ved den hyppige 

 Gjentagelse af de samme Beretninger, oplystes fra flere Sider**). 



*) S. Eichhorn, Einl. in das N. T. 1S04. (2den Udg. 1S20). 

 ") Navnlig i Gieseler's Hist.-kiitischer Versuch iiber die Entstehung und die 

 friiheslen Schicksale der schriftl. Evangelien 1818. 



5* 



