58 



Endnu lettere og naturligere fandt Afvigelserne og Uoverens- 

 stemmelserne i Evangelieskrifternes Beretninger deres Forklaring 

 fra det mundtlige Sagns Indflydelse. Eu betydelig Støtte fandt 

 denne Hypotliese i den Omstændighed, at Overensstemmelsen 

 er langt større i Jesu Ord end i Beretningen om Begivenhederne, 

 og at ogsaa i de sidste Forskellighederne mere angaae Biom- 

 stændighederne end Historiens Kjerne. 



Men til at forklare, hvorledes hele Rækker af Fortællinger 

 kunne følge efter hinanden i den samme Orden, uden at nogen 

 indre Sammenhæng danner et naturligt Baand mellem dem, eller 

 hvorledes Eensformigheden og Stereotyperingen i Udtrykket skulde 

 have strakt sig indtil ganske særegne syntaktiske Vendinger (f. Ex. 

 Matth. IX, 6. Marc. II, 10. Luc. V, 24), dertil rækker dog ikke 

 den udelukkende Antagelse af mundtlig Overlevering. 



Man kan ikke nægte , at enhver af disse Forklaringer har 

 Støttepunkter og Anbefalinger i Evangelieskrifterne selv og i 

 Analogier, som andre historiske Mindesmærker frembyde. Dog 

 kunde ingen af dem i deres færdige og af deres Opfindere af- 

 sluttede Form skaffe nogen fuld Tilfredsstillelse. Deres Mangel- 

 fuldhed opfordrede til nye Forsøg og nye Combinationer , som 

 dog ikke forte til nogen meer tilfredsstillende Løsning af det 

 omhandlede Problem og ved deres afvigende og hinanden mod- 

 sigende Resultater bidroge til at svække Interessen for de viden- 

 skabelige Bestræbelser i det angivne Øiemed. 



Da var det, at et Skrift tildrog sig den almindelige Op- 

 mærksomhed , som syntes bestemt til for Fremtiden at skulle 

 unddrage de kritiske Undersøgelser om Evangeliernes Oprindelse 

 og indbyrdes Forhold al Interesse, men som ikke desto mindre 

 netop blev Anledning til , at disse Undersøgelser bleve optagne 

 med fornyet Iver, og hvis Navn derfor betegner Overgangen til 

 en ny Epoche i Evangeliekritikens Historie. D. F. Strauss' s 

 „Das Leben Jesu, kritisch bearbeitet'' (Tubingen 1835 — 36) var 

 saa langt fra at gaae ind paa en nøiere Undersøgelse om Evan- 

 gelieskrifterne, at Forfatteren nærmest fra Evangeliernes Indhold 



