61 



tabte denne Interesse sig inden kort Tid , saa at hverken den 

 Frygt eller de Forhaabninger, som knyttedes til den, gik i Op- 

 fyldelse. Hvad kunde Grunden være til dette Phænomen? 



Det er allerede en oftere fremsat Bemærkning, at Strauss i 

 sit ovenmeldte Værk nærmest kun havde sammenfattet, fuldstæn- 

 diggjort, tilspidset Resultaterne af de hidtil førte kritiske Under- 

 søgelse om den evangeliske Historie og ført dem tilbage til een 

 Grundtanke. Unægteligen var dette udført med et Mesterskab i 

 Form og Fremstilling, som maatte anerkjendes baade af Venner 

 og Modstandere. Men dette forklarer dog ikke , hvorledes det 

 var muligt, at hiint Værk kunde fremkalde saa store Bevægelser, 

 som derved foranledigedes. Det bedst udførte Parti af Bogen 

 var Efterviisningen af de virkelige eller tilsyneladende Afvigelser 

 og Modsigelser, som de evangeliske Beretninger frembyde. Allige- 

 vel erkjendte man almindetigen , at Kritikerens Skarpsindighed 

 var i mange Tilfælde her udartet til en Spidsfindighed , som, 

 anvendt paa andre historiske Mindesmærker, vilde have aldeles 

 forfeilet sin Hensigt. Ogsaa tidligere vare de vigtigste af disse 

 Differentser blevne paapegede, men havde ikke ført videre end 

 til Indrømmelsen af, at de evangeliske Referenter ikke havde 

 alle staaet i samme Forhold til de Begivenheder , hvorom de 

 meddeelte Beretning, eller ikke alle været lige godt underrettede, 

 ja, at muligen enkelte Dele af det evangeliske Stof virkelig fandt 

 sin naturligste Forklaring under Synspunktet af det Mythiske. 

 Hvorledes kunde da deu dristige Anvendelse, som Strauss gjorde 

 af disse Phænomener, tinde saa stort Bifald hos mange af hans 

 Samtidige? I hans Skrift lod der sig paavise mange Ufuldkom- 

 menheder, Overdrivelser, Fejlslutninger, urigtig Exegese , tynde 

 Argumenter etc. Uagtet Forfatteren afholder sig fra frivol Spot, 

 føler man sig dog frastødt ved den Lyst, der forraader sig i 

 hele Værket, til at afklæde Christendommen al dens Idealitet. 

 Hvori kunde da den Tilfredsstillelse søges, som saa Mange fandt 

 i dette Værk? Vi feile neppe ved at henpege til den Stad- 

 fæstelse, hvilken Alle, som deelte de Straussiske Forudsætninger, 



