65 



lige, er det da mindre underfaldt og mere tænkeligt, at de Virk- 

 ninger, hvorom Verdenshistorien afgiver uafviselige Vidnesbyrd, 

 Menneskehedens Gjenfødelse til en ny religiøs-sædelig Tilværelse 

 med den deri begrundede Omdannelse af Videnskab, Kunst, de 

 sociale og politiske Forhold, skulde være udgaaede fra Jesus, 

 naar denne ikke havde været og virket anderledes, end hvad 

 den Straussiske Kritik lod tilbage? Hvorledes forene de Vidnes- 

 byrd om Jesu Persons eiendommelige Høilied og Betydningen 

 af hans Sendelse, som indeholdes i de selv af Strauss for utvivl- 

 somt ægte ansete paulinske Breve, med en Kritik, hvorved ikke 

 blot det Miraculøse, men selv det menneskeligt Store og Op- 

 høiede, som Evangelierne fortælle om Jesus Christus, betvivles 

 og benægtes? Hvad kunde bevæge Jesu Omgivelser til at an- 

 tage en Mand for Messias, der ikke gjorde noget Overordentligt, 

 ikke var noget Overordentligt, en viis Mand , der dog deelte 

 mange af sin Tids Fordomme, en ædel Mand, der dog ingen- 

 lunde var undtagen fra den almindelige Syndigheds Lov, en Mand, 

 hvis Skjæbne og Virksomhed stod i den meest paafaldende Mod- 

 sætning til de herskende Forestillinger om en politisk Konge og 

 Befrier, for ikke at tale om den Besynderlighed, at den alminde- 

 lige Tradition i den christelige Kirke kunde med Eenstemmighed 

 berette saamange enkelte Træk, om hvis Opfyldelse ved Messias 

 der ingen Eenstemmighed herskede hos Jøderne — ? Man be- 

 tænke den Modsigelse, hvori Strauss's mythiske Anskuelse ind- 

 vikler sig f. Ex. ved Forklaringen af Jesu Opstandelse. Paa den 

 ene Side blev Cbristi Personlighed efter den Straussiske Kritik 

 reduceret til et Maal, »som den meest corrosive Skepsis altid 

 maa lade staae«, paa den anden Side blev Jesu Opstandelse for- 

 klaret ved en Hypothese, der forudsætter en uhyre, overmægtig 

 Indflydelse af hiin Personlighed. Opstandelsen skal nemlig være 

 det ideale Product af den første Menigheds mythedannende 

 Phantasie!*) 



HvilketKogepunkt af fromldigtende Phantasie maatte dog udfordres hos de 

 forste Christne, til at antage en Mand, om hvem de vidste, at han var 



