o i; 



Vægten af denne Modsigelse mellem de hisoriske Kjends- 

 gjerninger, som skulle forklares, og deres angivne uforholds- 

 mæssige Causalitet paatrængte sig ogsaa selve Ophavsmanden 

 tfl Forsøget af at gjennemfore den mythiske Forklaring af den 

 evangeliske Historie. »Har Ghristus stiftet Kirken, eller har 

 Kirken digtet Christus?« Paa dette Dilemma, erklærede een af 

 Strauss's vigtigste Modstandere (Ullmann), kommer Alt an: »for 

 den første Antagelse taler al Historiens Analogie; den sidste er 

 abnorm og ubegribelig.« Strauss svarede, at begge Dele havde 

 fundet Sted, det Ene udelukkede ikke det Andet: heller ikke 

 han bestred Kirkens Stiftelse ved Christus, men tillige havde 

 den christelige Menighed af sine Messiasforestillinger og For- 

 haabninger udsmykket Christusbilledet. I nogle senere Skrifter 

 bestræbte Strauss sig ogsaa for at fremhæve Jesu aandelige'Be- 

 tydning og skaberiske Kraft med en større Energie end i sit 

 Hovedværk : Christus erkjendes for en religiøs Genius , men 

 vistnok kun en saadan, der er omgiven af en Krands af Helgene 

 i moderne Forstand. Dog indrømmer han, at i de forskjellige 

 Sphærer, hvori Geniuskraften aabenbarer sig, staaer Religionens 

 øverst, ja forholder sig til de øvrige som Middelpunktet til Peri- 

 pherien ; at fremdeles Christus som Stifter af den absolute Re- 

 ligion staaer saa høit over alle Religionsstiftere , at det vil for 

 al Fremtid være umuligt at gaae ud over ham. Thi i ham er 

 Eenheden af det Guddommelige og Menneskelige først traadt ind 

 i Selvbevidstheden, og det med en saadan skaberisk Urkraft, at 

 enhver Efterfølgende kun kan øse af denne Livskilde. Disse 

 Tilstaaelser ere af Vigtighed: de gik endog videre, end Strauss's 

 Aandsfrænder troede, at han kunde forsvare for sin videnskabelige 



dod og begraven, for gjenopstanden fra de Dode, alene efter det Indtryk, 

 lian havde bevirket ved en Folkelærers indholdsrige Læresætninger og 

 nogle paafaldende Sygehelbredelser, med Efterhjælp af nogle gammel? 

 testamentlige Steder, hvilke nden Anledning af Jesu Christi Historie neppe 

 vilde nogensinde være blevne henforte til Messias' Dod og Opstandelse. 

 Ullmann, Sistorisch oder Mythischf S. 161. 



