69 



Forklarelsen paa Bjerget og den hellige Aands Aabenbaring i en 

 Dues Skikkelse, ligesom Stemmen fra Himlen omdannes i det 

 Visionære. Fristelseshistorien indeholder vel en historisk Sand- 

 hed, men indklædt i symbolsk Form, det er en sand, men ikke 

 virkelig Historie. Ved det eensidige Fortrin, som Neander skjæn- 

 ker Johannesevangeliet, opstaaer der Mistro mod de synoptiske 

 Evangeliers Troværdighed, som ikke hæves ved Forsikkringen 

 om, at deres Forfattere vistnok have været fjerne fra al forsæt- 

 lig Forfalskning og Opdigtelse. Paa Spørgsmaalet om, hvorledes 

 det, uagtet Synoptikernes ellers saa saameget roste Troskab og 

 indtil Enkeltheder sig strækkende Sagkundskab, dog kunde komme 

 til saa stor Differents mellem dem og Johannes, søger man for- 

 gjæves hos Neander en Besvarelse. Ikke sjeldent bliver i Evan- 

 gelieskrifternes Beretninger Omstændelighed, Livlighed, Anskuelig- 

 hed gjort til Hovedkriterium for disses Rigtighed. Alligevel gjælde 

 hine Egenskaber, hvorved Marcus skal udmærke sig, ikke altid 

 saameget, at jo Neander stundom tilkjender f. Ex. Lucas 1 Frem- 

 stilling Fortrin for Marcus'. Det Vaklende og Usikkre i Nean- 

 ders Anskuelse af den evangeliske Historie er blevet med stræng 

 Dadel draget for Lyset ligesaavcl af den traditionelle Orthodoxies 

 som af den negative Kritiks Tilhængere. I Erkjendelsen af, at 

 »der til Fremstillingen af Jesu Liv behøvedes en ny Begyn- 

 delse i Forhold til det nuværende Standpunkt af den nytestament- 

 lige Exegese, bibelske Kritik og Undersøgelserne af Kanon«, er- 

 klærede den fromme og lærde Mand beskedent, »at hans Værk 

 kun var et ringe Forarbeide for en ny Epoche af denne Deel 

 af Historieskrivning". — Alligevel var dette Værk ikke af ringe 

 Betydning. Med alle Indrømmelser til en nyere Kritik i Betragt- 

 ningen af mange Enkeltheder i de evangeliske Beretninger, mod- 

 toges dog et Indtryk af Neanders Fremstilling af Jesu Liv, hvor- 

 ved den Overbeviisning blev styrket og næret, at i Jesus Chri- 

 stus var i Historien fremtraadt en Personlighed af en ganske 

 ejendommelig Høihed og Værdighed, fra hvem et guddommeligt 

 Livs oplysende, styrkende, helliggjørende Kræfter i den Grad 



