ro 



havde meddeelt sig til Menneskeheden, at ingen anden lod sig 

 sammenligne med ham, og at derfor ogsaa ved Dommen over 

 de underfulde Tildragelser, som ledsagede hans Optræden, kunde 

 den Maalestok ikke altid række til, som pleier at anlægges ved 

 Bedømmelsen af, hvad der fortælles om andre Menneskehedens 

 Heroer. At der kunde ligge en real historisk Grund for Beret- 

 ninger, hvis Indhold gaaer ud over den Erfaring, hvorved Menne- 

 skenes Kundskab til en vis Tid begrændses, at der »kan gives 

 Ting mellem Himmel og Jord, hvorom vor Philosophie ikke 

 drnmmer«, denne Erkjendelse, som ved den vulgaire Rationalisme 

 var bleven ganske tilbagetrængt, vaagnede atter op. maaskee 

 netop ved en Fremstilling af den evangeliske Historie, hvis For- 

 fatter ved flere af de evangeliske Beretninger ingenlunde viste 

 sig utilbøiclig til at indrømme en naturlig Tingenes Sammen- 

 hæng, hvor en saadan ikke kom i Strid med Antagelsen af Evan- 

 gelisternes Paalidelighed og Troværdighed . i det Store og Væ- 

 senlige*). Det kunde imidlertid ikke nægtes, at Neanders Ud- 

 førelse af det Enkelte var i flere Henseender meget ufuldkom- 

 men, at mange Vanskeligheder vare kun utilfredsstillende blevne 

 løste, andre forbigaaede med Taushed. 



Neander havde ved sin Forbigaaelse af nøiere Oplysning om 

 Evangelieskrifternes Oprindelse og indbyrdes Forhold unægteligen 

 forsømt et meget vigtigt Punkt til at give sin Fremstilling af 

 den evangeliske Historie Holdning og Conseqvents ligeoverfor en 

 Kritik som Strauss's. Denne havde væsenligen støttet sin my- 

 thiske Anskuelse til den saakaldte Traditionshypothese eller til 

 den Theorie — der forresten maa adskilles fra den simple An- 



*) Den strængc Dom, at Neander, ved Forklaring af Miraklerne i den evan- 

 geliske Historie vakler holdningslos frem og tilbage mellem den rationa- 

 listiske, mythiskc og supranaturalistiske Opfattelse (s. A\ Schwarz, Zur 

 Geschichte der nettesten Theoloyie S. 136), turde dog lide en Modification 

 ved Betragtningen af, at enhver af hine Opfattelser har sin relative Beretti- 

 gelse ved Evangeliefortolkningen, forsaavidt de evangeliske Beretninger 

 ikke alle have samme Oharakteer. 



