72 



gelier at have Sikkerhed for, at disse Skrifters Indhold hidrørte 

 fra en saadan Tid og saadanne Personer, hvorved den Mistanke 

 maatte afvises, at sagnmæssige, legendeagtige, mythiske Beret- 

 ninger kunde have blandet sig med og forstyrret den virkelige 

 og oprindelige Historie om Jesu Liv og Gjerninger. 



Ikke ringe Opmærksomhed maatte derfor den nye kritisk- 

 philosophiske Bearbejdelse af den evangeliske Historie hvormed 

 Philosophen Chr. Weisse*) optraadte, allerede vække ved sin 

 Polemik imod Forklaringen af de kanoniske Evangeliers Oprindelse 

 og indbyrdes Forhold ved Hjælp af Traditionshypothesen. Dersom 

 det var interessant at høre en Mand udenfor de egentlige Theolo- 

 gers Classe og derfor uafhængig af mange Indflydelser, som sæd- 

 vanligen gjorde sig gjældende hos disse, udtale sin Anskuelse 

 om den evangeliske Historie og dens Kildekrifter, maatte denne 

 Interesse forøges ved Weisses Erklæring, at »saa berettiget og 

 glædeligt Strauss's Værk havde forekommet ham til Bestridelse 

 af den hidtil brugelige Harmonistik, saaliden Tilfredsstilelse havde 

 han fundet i den Straussiske Kritiks udelukkende negative Resul- 

 tat, og at hans egen Bestræbelse derimod var væsenligen rettet 

 paa at føie til det negative Arbeide et andet af positiv Art, 

 nemlig Efterviisning af, hvorledes der ved den kritiske Prøvelse 

 af de evangeliske Beretninger forblev en fast historisk Kjærne af 

 ganske anden og høiere Betydning, end den Straussiske Kritik 

 havde ladet blive tilbage«. En sikker Basis søgte Weisse i denne 

 Henseende at vinde ved Godtgjørelsen af, at i det Mindste eet 

 af Evangelierne havde Fordring paa at gjælde for en authentisk 

 skriftlig Optegnelse af den umiddelbart apostoliske Tradition. 

 Dette Evangelium var Marcus', der havde ledsaget Petrus og 

 efter Vidnesbyrdet af Presbyteren Johannes (Euseb. III, 39) havde 

 forfattet sit Skrift paa Grundvold af Apostlen Peters evangeliske 

 Foredrag. Her var altsaa intet Spillerum for mythisk Omdannelse. 



*) Leipzig 1S3S, II Bdd. 



