73 



Efter dette Evangelieskrift skulde de andre prøves og berigtiges. 

 Af dette, i Forbindelse med de af Matthæus samlede Udsagn af 

 Jesu Taler (zd loyia), skal det forste kanoniske Evangelium i vor 

 Samling, ved Benyttelsen af disse og af andre Meddelelser, Lucas' 

 Evangelium være fremgaaet. Johannes- Evangeliet ansaae deri- 

 mod Weisse for at være opstaaet af enkelte ved Apostlen Jo- 

 hannes til subjektiv dogmatiske Reflectioner (»Studier«) udarbei- 

 dede Jesu Udsagn, hvortil en senere Udgiver for det Meste i fri 

 Digtning eller vilkaarlig Combination havde foiet de fortællende 

 Stykker. 



Weisses Polemik mod Traditionshypothesen var træffende, 

 forsaavidt denne tages i den ovenfor (S. 71) angivne Forstand, 

 men gjælder ikke mod dens mindre eensidige Opfattelse, hvor- 

 ved ogsaa skriftlige Documenter antages som Grundlag for vore 

 Evangelier. Hans egne Anskuelser og Forklaringer af mange 

 enkelte evangeliske Fortællinger kunne alene bestaae under For- 

 udsætning af, at disse Fortællinger have gjennemgaaet forskjel- 

 lige traditionelle Mediationer. Den Garantie, som Marcusevan- 

 geliets Authentie og dets Forfatters nøie Forhold til Petrus skulde 

 skjænke den evangeliske Histories Troværdighed, formindskes 

 betydeligen ved de »Misforstaaelser og Omdannelser«, hvilket 

 Petri mundtlige Forkyndelse antages at have undergaaet ved Mar- 

 cus' skriftlige Bearbeidelse. Weisse bestrider »den mechaniske, 

 udvortes Maade« , hvorpaa Strauss vil forklare de evangeliske 

 Fortællinger som Myther; men, med Undtagelse af de underfulde 

 Helbredelser — hvilke Weisse udleder fra en Jesus ejendomme- 

 lig skjænket legemlig Begavelse, en magnetisk Kraft, hvorved 

 han kunde virke, endogsaa ufrivillig , ved den blotte Berørelse 

 (Marc. 5, 30) — blive de fleste miraculøse Beretninger i Evan- 

 gelierne deels forklarede som misforstaaede Jesu Parabler (f. Ex. 

 Figentræets Henvisnen, Vandets Forvandling til Viin, den cana- 

 næiske Piges Helbredelse etc), deels oploste i »positive« My- 

 ther d. v. s. i Allegorier, som dog ofte ikke ere andet end reent 

 subjective, moderne Reflectioner, f. Ex. naar Jødedommen sym- 



6* 



